ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/2115/25 Головуючий суддя І інстанції Кочнєв О. В.
Провадження № 22-ц/818/2403/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: що виникають з договорів оренди

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року    м. Харків.

 
Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :
головуючого Яцини В.Б.,
суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Лозовського Станіслава В`ячеславовича на ухвалу Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до фермерського господарства «Аскольд-агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

встановив:

06.11.2025 року на адресу суду засобами електронного суду від імені представника позивачки за ордером адвоката Лозовського Станіслава В`ячеславовича надійшла позовна заява, в якій позивачка просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки, який був укладений 06.07.2022 року, строком на 7 років до 06.07.2029 року, між позивачкою (попереднє прізвище якої ОСОБА_3 ) та фермерським господарством «Аскольд-2016» (правонаступником якого є фермерське господарство «Аскольд-агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6324584700:20:000:0047, площею 2,0000 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, через не сплату відповідачем орендної плати за період 2022-2025 роки.
Ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року зупинено провадження у справі до розгляду по суті із постановленням остаточного судового рішення у цивільній справі №632/1362/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання об`єкту незавершеного будівництва спільною частковою власністю, поділ спільного майна та майна подружжя в натурі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_5 - адвокат Лозовський С.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Суд першої інстанції не навів жодного факту, який би свідчив про неможливість встановлення та оцінки доказів у справі про розірвання договорів оренди без очікування рішення в іншій справі.
Суд дійшов помилкового висновку, що вимога про розірвання договорів оренди є реалізацією правомочностей власника щодо користування майном, але розірвання договору є припиненням зобов`язального правовідношення, а не здійсненням правомочностей володіння, користування чи розпорядження майном. Позовні вимоги не спрямовані на передачу земельних ділянок у користування, на укладення нових договорів, на розпорядження земельними ділянками. Отже, розірвання договорів оренди не порушує арешт, накладений ухвалою суду у справі № 632/1362/23.

Позивачка не заявляла вимог про користування земельними ділянками, про зміну власника, про розпорядження майном. Натомість суд першої інстанції почав оцінювати гіпотетичні наслідки можливого задоволення позову у справі № 632/1362/23, фактично захистив потенційні права особи, яка не є стороною даного спору.

На підставі частини 13 статті 7 та частини 2 статті 369 ЦПК України, розгляд апеляційний скарги здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції зазначив.
У провадженні іншого складу Златопільського міськрайонного суду Харківської області знаходиться цивільна справа №632/1362/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання об`єкту незавершеного будівництва спільною частковою власністю, поділ спільного майна та майна подружжя в натурі.
У даній справі після призначення відповідної експертизи та повернення матеріалів справи з експертної установи представник відповідача як фізична особа подав заяву про забезпечення позову, яка була задоволена ухвалою суду від 08.12.2025 року (а.с.79-80). У вказаній ухвалі, по-перше, мова йшла про усі три заявлені в даній справі земельні ділянки: кадастрові номери 6324584700:20:000:0047, 6324584700:20:000:0048 та 6324580500:07:000:0053, а, по-друге, суд застосував відносно вказаних земельних ділянок такий спосіб обтяження як арешт із забороною відповідачки, у тому числі, укладати відносно вказаних земельних ділянок договору, зокрема оренди.
У позовній заяві позивачка поставила питання виключно про розірвання договорів оренди землі без такої вимоги як стягнення орендної плати, не виплаченої відповідачем.
Тому на даний час за наявності ухвали у цивільній справі №632/1362/23 про забезпечення позову безвідносно можливості її оскарження в апеляційному порядку позивачка обмежена у своїх правах на володіння та користування вищевказаними земельними ділянками, а тому розгляд даної справи фактично призведе до умисного не виконання судового рішення, яке підлягає виконанню безвідносно можливості його оскарження.
Крім цього, у цивільній справі № 632/1362/23 ставиться питання про поділ майна колишнього подружжя з боку представника відповідача як фізичної особи до позивачки, що в разі задоволення позовних вимог може призвести до того, що вказані земельні ділянки повністю або частково будуть визнані на праві власності за представником відповідача за посадою як фізичною особою, а відповідно розгляд даної справи фактично може привести до порушення права власності особи, що є кримінально караним діянням із відповідними юридичними наслідками.
Позивачка не ставила питання про стягнення орендної плати, а заявила вимоги саме про розірвання договорів оренди, що суд розцінює саме як правомочність з користування майном, яке наразі оспорюється, а тому провадження у даній справі підлягає безумовному зупиненню до вирішення по суті із остаточним судовим рішенням вищевказаної цивільної справи. До цього часу будь-які дії в даній справі будуть порушувати наявне судове рішення, яке підлягає негайному виконанню, та будуть стосуватися майна, право володіння та користування яким оспорюється ще на час подання позивачкою усіх трьох своїх позовних заяв.
Справа підлягає зупиненню на стадії підготовчого провадження за ініціативою складу суду без будь-яких дій по ній.
Судом встановлено, що предметом розгляду цивільної справи № 632/2115/25 є розірвання договорів оренди земельних ділянок укладених між позивачем та ФГ «Аскольд-Агро».
Предметом спору у цивільній справі №632/1362/23 є поділ майна подружжя в натурі, поділ спільного майна, та визнання об`єкта незавершеного будівництва спільною частковою власністю.
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись положеннями п.6 ч.1 ст.251, п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішення у цивільній справі №632/1362/23.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на таке.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №9901/314/19З викладено висновки щодо застосування п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України (яка за змістом є подібною до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України). Вказано, що з огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції обмежився встановленням факту подання позивачем позову про поділ майна подружжя.
Суд виходив з того, що у справі до якої зупиняється провадження будуть встановлюватись обставини, що можуть вплинути на оцінку доказів в даній справі.
Разом з тим, суд не мотивував, неможливість встановлення обставин, що мають правове значення для вирішення даного спору в межах цієї справи.
Натомість, у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд не обґрунтував об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 632/1362/23.
Крім того, за правилами п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Таким чином, для обґрунтованого висновку про наявність об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої необхідно дослідити зібрані у справі докази.
У порушення вимог цього пункту та ст. 263 ЦПК України суд першої інстанції зібрані у справі докази не дослідив і неможливість встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, на підставі зібраних доказів, не обґрунтував.
Колегія суддів погоджується із доводами скаржника про те, що суд дійшов в помилково висновку про те, що розірвання договорів оренди є реалізацією правомочностей власника щодо користування майном. Розірвання договору є припиненням зобов`язального правовідношення. Арешт майна не забороняє припинення договірних зобов`язань.
Так суд має можливість встановити в даній справі, за змістом укладеного договору чи існують підстави для розірвання договору оренди земельних ділянок, коли ці підстави наступили.
Кінцеве рішення суду у справі № 632/1362/23 про поділ майна подружжя, жодним чином не може вплинути на оцінку судом правомірності ( неправомірності) укладання та оцінку підстав для розірвання договорів оренди землі , що є предметом спору у справі провадження у якій судом зупинене.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог. чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.
Така позиція узгоджується із постановою Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховний Суд 29 квітня 2020 року у справі №766/8633/17 провадження №61-14465св19.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що спір у цивільній справі №632/1362/23 жодним чином не впливає на вирішення спору у даній справі, оскільки в іншій справі не вирішуються питання, що стосуються підстав, заявлених у даній цивільній справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Оскільки ухвала про зупинення провадження постановлена з порушенням норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі, апеляційний суд приходить до висновку про наявність передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну представника ОСОБА_1 , адвоката Лозовського Станіслава В`ячеславовича задовольнити.
Ухвалу Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 07 квітня 2026 року.

Головуючий  В.Б.Яцина. 

Судді О.В.Маміна.

Н.П.Пилипчук.