Дата документу 17.03.2026 Справа № 336/12005/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 336/12005/25
Провадження №22-ц/807/580/26 
Головуючий в 1-й інстанції – Коваленко П.Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Онищенка Е.А., Подліянової Г.С.	
секретар	Волчанова І.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Конслатінгова компанія «СІП» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2025 року, постановлену у м. Запоріжжі про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Конслатінгова компанія «СІП» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Конслатінгова компанія «СІП» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просило суд витребувати у ОСОБА_1 : котел опалювальний водогрійний «Мотор СІЧ-98», кондиціонер побутовий повітряний спліт-система т/м Midea мод. AG-11N8C2F у кількості 1шт.; кондиціонери побутові повітряні спліт-системи т/м Midea мод. AG-24N8ВО у кількості 2 шт.; згін прямий американка нікель ВН 1 у кількості 3 шт.; згін прямий американка нікель ВН 1 у кількості 3 шт.; ніпель нікель 2" у кількості 3 шт.; ніпель перехідний нікель 2"х1 1/4" у кількості 9 шт.; трійник нікель 2" у кількості 3 шт.; гайки WILO R1 1/4" х G2 у кількості 3 шт.; насос WILO STAR RS 30/8 у кількості 3 шт.; муфта 1/2" сталь у кількості 5 шт., різьба 32 мм у кількості 6 шт.; різьба 65 мм у кількості 6 шт.; термометр ТБ-63 у кількості 5 шт.; привод виконуючий для триходового/чотириходового змішую чого кран у кількості 1 шт.; GSM/GPRS модем А1805 ? А1140 у кількості 2 шт.; роз`єднувач РВЗ-10/400-11 у кількості 1 шт.; привід ПР – 10 у кількості 10 шт.; ЕТНМ-1 PLUS модуль віддаленої роботи для INTEGRA, VERSA у кількості 1 шт.; трансформатор струму НТМИ-6 у кількості 1 шт.; трансформатор струму ТПЛ-12 100/5 0,5S\10Р у кількості 4 шт.; трансформатор силовий ТМ 400 6/0,4 у кількості 1 шт. та передати їх на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консталтінгова компанія «СІП» та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати сплати судового збору та витрат на праву допомогу.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 17 грудня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Конслатінгова компанія «СІП» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Конслатінгова компанія «СІП» - адвокат Клімченко Микита Геннадійович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції та стягнути з відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відповідач по справі є фізичною особою, при цьому виконання останньою посадових обов`язків керівника підприємства, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, а також той факт, що відповідачка є засновником цього підприємства та здійснила дії, що призвели до банкрутства ТОВ «КК «Ледокол» не є підставою для розгляду справи в межах справи про банкрутство. 

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відповідач по справ є фізичною особою, виконання останньою посадових обов`язків керівника підприємства, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, а також той факт, що відповідач є засновником цього підприємства та здійснила дії, що призвели до банкрутства ТОВ «КК «Ледокол» не є підставою для розгляду справи в межах справи про банкрутство. 

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі повинен розглядатися господарським судом та не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає вказані висновки передчасними з огляду на таке.

Пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції встановив, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.03.2024, відкрито провадження у справі №908/588/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Ледокол, 69035, м. Запоріжжя, вул. Правди, 50, код ЄДРПОУ 39108213.

В ухвалі Господарського суду Запорізької області від 26.11.2024, судом встановлено, що об`єкт нерухомості, на якому велась діяльність банкрута – АДРЕСА_1 знаходиться у власності ОСОБА_1 , яка є засновником банкрута та виконувала функції директора банкрута. Також, судом зроблені висновки, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є винуватцями доведення ТОВ «КК «Ледокол» до банкрутства.

В позовній заяві позивач просить витребувати з володіння ОСОБА_1 майно, яке змонтовано на об`єкті нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності відповідачці. В позовній заяві представник позивача вказує, що ОСОБА_1 в межах розгляду справи №908/588/24 долучила лист голови ліквідаційної комісії ТОВ «КК Ледокол», згідно з яким вказала про нібито наявність на балансі ТОВ «КК Ледокол» належного позивачу майна.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, які передбачено у статті 2 ЦПК України, до яких віднесено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності провадження, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами в різних юрисдикціях.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу, подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Суд першої інстанції врахував висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 922/928/17, відповідно до якого, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Місцевий суд врахував позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, в якій зазначено, що з огляду на положення законодавства України, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Скаржник у скарзі посилається на те, що спірне майно перебуває у володінні та користуванні відповідача, як фізичної особи і не було передано ТОВ «КК «Ледокол», яке є боржником у справі про банкрутство, тому відсутні підстави для розгляду вимог позову у господарському провадженні.

Вказані обставини не могли бути предметом оцінки суду першої інстанції оскільки питання предметної юрисдикції передчасно вирішено на стадії відкриття провадження.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Таким чином, суд першої інстанції повноважний вирішити питання судової юрисдикції на наступних етапах судового розгляду при більш детальному вивченні матеріалів справи та дослідженні позицій сторін.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала суду першої інстанції є передчасною, а тому на підставі ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Конслатінгова компанія «СІП» задовольнити. 

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2025 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 18 березня 2026 року.

Головуючий С. В. Кухар

Судді: Е.А. Онищенко

Г.С. Подліянова