Справа № 368/1112/25 
2/368/709/26
Рішення 
Іменем України
"12" березня 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:  
головуючого судді Кириченка В.І.
при секретарі Марчук Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК"(ЄДРПОУ:14360570, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського,1 Д) заборгованість станом на 29.06.2025 року за кредитним договором № б/н від 06.10.2021 у розмірі 101399,01 грн., що складається із: - 82160,90грн. - заборгованість за тілом кредита; 19238,11грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Мотивував позов тим, що 06.10.2021 року Відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту (копія додається до позовної заяви).
06.10.2021 року Відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - Договір, копія додається до позовної заяви) та погодив наступні умови: 
1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п.1.2. Договору);
2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»;
3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору);
4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору);
5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору);
6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору);
7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 “Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України”.
На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_2 , строк дії - 12/25, тип - Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку (додається до позовної заяви). Також для зручності користування рахунком Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_3 , строк дії - 11/26, тип - Універсальна (Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 10.11.2022).
Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 р. Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.
Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (додається до позовної заяви) та підтверджується випискою за рахунком. Таким чином, у порушення умов Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 29.06.2025 року має заборгованість — 101399.01 грн., яка складається з наступного:
82160.90 грн. - заборгованість за тілом кредита,
19238.11 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримав та просив задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Подано відзив, де вказав, що заборгованість за тілом кредиту не заперечує.
Заперечує проти розміру нарахованих відсотків, заявлених Позивачем, оскільки поданий банком розрахунок є складним, непрозорим та не дозволяє перевірити: періоди нарахування, застосовані процентні ставки, врахування фактично внесених платежів, тощо.
У зв`язку з цим прошу суд зобов`язати Позивача надати детальний та зрозумілий перерахунок заборгованості, з покроковим відображенням усіх платежів, нарахувань та залишків.
Не виключаю, що за результатами такого перерахунку заборгованість за відсотками може бути відсутня або зведена до нуля з огляду на таке.
По-перше. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже відсотки за користування кредитом, строк користування яким закінчився 06.10.2022, з 07.10.2022 продовжували нараховуватися незаконно.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, встановлено, що суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін (аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19.
Виходячи з аналізу вказаних обставин та доводів, прошу суд застосувати принцип «jura novit curia» («суд знає закони») та надати належну оцінку всім обставинам у справі.
По-друге. Позивач вимагає від Відповідача сплатити відсотки у розмірі 60% від простроченої суми, що має ознаки явно кабальних та несправедливих умов.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)).
Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України).
Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їх невчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості.
Визначаючи розмір заборгованості, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Г енеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9,13,14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 та від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Треба зазначити, що під час розгляду аналогічних справ Позивачі (фінансові установи) не спростовують доводів Відповідачів (позичальники) щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення, зазначаючи лише про те, що позичальник із позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не звертався. При цьому відсутність такого позову не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у цій справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже відсотки за користування кредитом, строк користування яким закінчився, з 18.12.2021 продовжували нараховуватися незаконно.
Також Договір № 3915159 від 18.09.2021 передбачає комісію у розмірі 1000,00грн., що не відповідає реальним витратам Позивача. Тому заявлені позовні вимоги у розмірі 1000грн. підлягають відмовленню з підставі зазначених вище щодо нарахування відсотків.
Таким чином, розмір заявлених у позові відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг. Тому заявлені вимоги за нарахованими відсотками є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 06.10.2021 року Відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту згідно відповідної копії Паспорту кредиту .
06.10.2021 року Відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: 
1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п.1.2. Договору);
2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»;
3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору);
4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору);
5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору);
6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору);
7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).
Згідно п.2.1.1.2.4 Преамбули вказаної Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, строк кредиту – 12 місяців який продовжується на кожні 12 місяців, якщо щонайменше як за 30 календарних днів до дати повернення кредиту Банк не повідомить Клієнта про припинення кредитування .
Згідно п.2.1.1.3.5 Преамбули вказаної Заяви сторони узгодили, що в разі порушення Клієнтом зобов`язання з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.212,611,651 ЦК України термін повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. 
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 “Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України”.
На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_2 , строк дії - 12/25, тип - Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку. Також для зручності користування рахунком Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_3 , строк дії - 11/26, тип - Універсальна (Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 10.11.2022).
Строк кредиту – 12 місяців неодноразово продовжувався на кожні 12 місяців, так як щонайменше як за 30 календарних днів до дати повернення кредиту Банк не повідомляв Клієнта про припинення кредитування, а саме продовжувався до 6.10.2022 року, до 6.10.2023 року, до 6.10.2024 року, до 6.10.2025 року .
Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 р. Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, а саме згідно п. 1.4. шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Позивач виконав умови договору та надав Відповідачу кредитну картку(-ки), кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку (копії додається до позовної заяви).
Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. 
Так, згідно умов договору, 1.11.2024 року за 30 днів користування кредитом нараховано мінімальну щомісячну суму внеску на погашення заборгованості в розмірі 4011 грн. які відповідач зобов`язаний сплатити до 30.11.2024 року , а сплачено відповідачем тільки 34,35 грн. 26.11.2024 року .
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом або виконуючи зобов`язання частково, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Згідно п. 2.1.1.3.5. Договору Сторони узгодили, що в разі порушення Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. Тобто Сторони згідно до ст. 212 ЦКУ передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту. 
На 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідач не погасив заборгованість по кредиту та станом на 29.06.2025 року має заборгованість — 101399.01 грн., яка складається з 82160.90 грн. - заборгованість за тілом кредита, 19238.11 грн. - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом які нараховувались за ставкою 42% річних в межах строку кредитування..
Посилання відповідача про нарахування позивачем процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування , нарахування неустойки , нарахування відсотків у розмірі 60% від простроченої суми заборгованості відповідно до ст.625 ЦК України спростовується розрахунком заборгованості. Позивач не заявляв вимог про стягнення 1000грн. комісії.
Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються наступними доказами: Розрахунком заборгованості;Випискою по рахунку; Копією заяви позичальника; Копією Паспорту споживчого кредиту;Копією паспорта позичальника.
А тому, враховуючи вище зазначене позов слід задоволити та стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК"(ЄДРПОУ:14360570, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського,1 Д) заборгованість станом на 29.06.2025 року за кредитним договором № б/н від 06.10.2021 у розмірі 101399,01 грн., що складається із: - 82160,90грн. - заборгованість за тілом кредита; 19238,11грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави 605,60 грн. судового збору сплату яких відстрочено відповідачу при подачі заяви про перегляд заочного рішення суду.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 626, 628, 1049, 1050 ЦК України, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд,-
вирішив:

Позов задоволити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК"(ЄДРПОУ:14360570, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського,1 Д) заборгованість станом на 29.06.2025 року за кредитним договором № б/н від 06.10.2021 у розмірі 101399,01 грн., що складається із: - 82160,90грн. - заборгованість за тілом кредита; 19238,11грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави 605,60 грн. судового збору.
Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України. 
Повний текст рішення складено 23.03.2026 року. 

Суддя В.І. Кириченко