27.02.2026 Справа № 753/22569/25
Унікальний номер 753/22569/25
Провадження номер 2/756/2666/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шролик І.С.,
секретар судового засідання - Лисенко Д.О.,
відповідача - ОСОБА_1 , 
представника відповідача - Меженської А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ: 
Короткий зміст позовних вимог
В жовтні 2025 року ОСОБА_3 за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути зі ОСОБА_1 на його користь грошові кошти в розмірі 370272,00 грн. отримані відповідачем у зв`язку із виконанням доручення та не передані довірителю, а також 3% річних в сумі 22794,52 грн за період з 04 жовтня 2023 року по 21 жовтня 2025 року, інфляційні втрати 79593,27 грн за період з жовтня 2023 року по вересень 2025 року та судові витрати. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 07 лютого 2023 року ОСОБА_3 видав на ім`я відповідача ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив продати належний позивачу автомобіль Ford Fusion, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримати кошти від покупця та передати їх позивачу. Між ОСОБА_1 , як повіреним та ТОВ «УЛФ -Фінанс» 29 вересня 2023 року укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу. На виконання умов договору , 03 жовтня 2023 року ТОВ «УЛФ -Фінанс» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти 370271,00 грн. Отримавши кошти, повірений не передав їх позивачу, письмова претензія залишена без відповіді. Просить стягнути з відповідача не отримані кошти від продажу автомобіля та в порядку ст.625 ЦК України три відсотка річних та інфляційні збитки.
Рух справи
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року матеріали справи передано на розгляд до Оболонського районного суду міста Києва.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24 листопада 2025 року справу передано на розгляд головуючому судді Шролик І.С.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 листопада 2025 року справу прийнято до розгляду, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20 січня 2026 року. 
З наявного в матеріалах справи зворотного сповіщення судову повістку та ухвалу суду про відкриття провадження відповідач отримав 20 грудня 2025 року (а.с.35).
16 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку відповідач звернувся до суду зі заявою, в який сповістив, що не отримував позовну заяву від позивача, тому не має можливості подати відзив.
Відповідачу ОСОБА_1 судом надано відповідь, що в матеріалах справи міститься квитанція Укрпошти про надіслання позивачем на його адресу позовної заяви з додатками. А також роз`яснено право відповідачу ознайомитися з матеріалами справи в приміщенні суду. 
Сторони в судове засідання від 20 січня 2026 року не з`явилися. Клопотань про відкладення підготовчого засідання не надходило. Впродовж місяця відповідач не скористався правом ознайомитися із матеріалами справи, будучи сповіщеним про порушене щодо нього провадження, до суду не з`явився. 
Ухвалою суду 20 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18 лютого 2026 року.
Від представника відповідача адвоката Меженської А.А. 03 лютого 2026 року надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи. Представник з матеріалами справи ознайомлена 04 лютого 2026 року, що засвідчується її підписом на заяві.
Від представника відповідача адвоката Меженської А.А.05 лютого 2026 року надійшла заява про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву, в обґрунтування якої зазначає, що з матеріалами справи ознайомилась лише 04 лютого 2026 року, тому просить поновити строк для подання відзиву й повернутися на стадію підготовчого засідання.
Також 05 лютого 2026 року представник відповідача подала заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 18 лютого 2026 року, у зв`язку із участю її в іншому судовому засіданні, призначеному раніше. 
18 лютого 2026 року через підсистему Електронний суд позивач ОСОБА_2 надіслав заяву про розгляд справи без його участі. 
За клопотанням сторони відповідача, а також з урахуванням незакінчення 15 денного строку для подання відзиву на позовну заяву з часу ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи 04 лютого 2026 року, розгляд справи відкладений на 26 лютого 2026 року.
В судовому засіданні 26 лютого 2026 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання представнику відповідача відмовлено в задоволенні поданої 05 лютого 2026 року заяви про поновлення строку для подання відзиву.
Відповідно до вимог ч.4 ст.127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга,документ,тощо) щодо якої пропущений строк.
З огляду на те, що станом на дату розгляду справи 26 лютого 2026 року відзив до суду не поданий, заява про поновлення пропущеного строку та про повернення до стадії підготовчого провадження залишена без задоволення.
В судове засідання 26 лютого 2026 року позивач та його представник не з`явилися. 
19 лютого 2026 року та 20 лютого 2026 року зареєстровані судом заяви, подані позивачем та його представником через «Електронний суд» про розгляд справи без їх участі. 
В судовому засіданні 26 лютого 2026 року представник відповідача заявила клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Подільським районним судом міста Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В обґрунтування поданого клопотання долучила ухвалу суду від 09 грудня 2025 року про відкриття провадження у справі №758/18635/25.
Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання 26 лютого 2026 року представнику відповідача відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження. Оскільки ОСОБА_4 в поданій заяві просить стягнути з ОСОБА_2 частину вартості проданого її батьком за довіреністю автомобіля, суд не встановив обставин, передбачених положенням ч.6 ст.251 ЦПК України об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи №758/18635/25. 
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 26 лютого 2026 року заперечував проти задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог. В мотивування заперечення зазначив, що позивач ОСОБА_2 був чоловіком його доньки ОСОБА_4 , тобто його зятем. Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України донька виїхала за межі України. Згодом виїхав і ОСОБА_2 . Посилається на ту обставину, що в липні 2022 року діти звернулися до нього з проханням допомоги закриття заборгованості за кредитним договором, по іпотечному кредиту, оскільки ОСОБА_2 виїхав та підприємство де він працював перестало оплачувати кредит. Він шляхом поповнення картки ОСОБА_2 поклав на його рахунок 300000,00 грн. В рахунок погашення перед ним боргу ОСОБА_2 видав довіреність на продаж залишеного в Україні автомобіля. За домовленістю гроші повертати від продажу автомобіля не треба було. Після погіршення стосунків між донькою та позивачем, почався процес розлучення позивач почав вимагати гроші. Дружина відповідача двічі впродовж 2024-2025 року їздила до дітей та віддала їм гроші за продаж автомобіля. Оскільки відносини були родинні, ніхто розписки не брав.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, без участі позивача та його представника.
В судовому засіданні сторона відповідача надала копію опису вкладення від 13 жовтня 2025 року й конверт в якому позивачем йому були надіслані претензія, копія довіреності, копія договору купівлі-продажу та копія платіжної інструкції, текст позовної заяви в поштовому конверті, був відсутній. 
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Стороні відповідача судом було надано право подати відзив на позовну впродовж 15 днів з дня ознайомлення представником відповідача з матеріалами справи, проте сторона відповідача правом подати відзив не скористалась.
Не дотримання позивачем положення ч.7 ст. 43 ЦПК України, не призвело до порушення права відповідача на судовий захист, оскільки представник відповідача ознайомилась із матеріалами справи, які перебувають на розгляді в суді та мала достатній строк для підготовки правової позиції та подання відзиву.
Вислухавши позицію відповідача та його представника, дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 07 лютого 2023 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 , 1968 року народження безоплатно бути його представником в підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх форм власності, виду діяльності, в органах нотаріату, у відповідних Територіальних сервісних центрах, регіональних сервісних центрах МВС, експертних бюро, СТО, в центрах надання адміністративних послуг тощо, при вирішенні питань пов`язаних з продажем, обміном, страхуванням, здачею в оренду (найм), за ціною та на умовах на розсуд представника, належного ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 17 березня 2020 року автомобіля марки Ford моделі Fusion, кольору - чорний, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , тип - легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований 17 березня 2020 року, видавши довіреність посвідчену нотаріусом Anna Bartosik, м.Вроцлав, Польша (а.с.17).
Між ТОВ «УЛФ -Фінанс» та ОСОБА_3 , в інтересах за довіреністю якого діяв ОСОБА_1, 29 вересня 2023 року укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу Ford моделі Fusion, кольору - чорний, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Покупець здійснює оплату в розмірі 100% ціни автомобіля, що становить 370272,00 грн без ПДВ протягом одного банківського дня з дати отримання покупцем від продавця підтверджуючих документів про проведення реєстрації автомобіля в МВС на покупця та за умови отримання покупцем авансового внеску від користувача відповіднодо договору фінансового лізингу (п.2.5. договру). 
Відповідно до п.2.6. договору. оплата за договором здійснюється шляхом перерахування покупцем ціни зазначеної в п.2.5 цього договору у повній сумі на рахунок продавця за реквізитами : отримувач ОСОБА_1 (а.с.18-20).
Відповідно до платіжної інструкції №990208166 від 03 жовтня 2023 року ТОВ «УЛФ -Фінанс» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти 370271,00 грн (а.с.22).
13 жовтня 2025 року ОСОБА_2 надіслав ОСОБА_1 претензію про повернення коштів отриманих за договором купівлі- продажу (а.с.21).
Позивачем наданий розрахунок заборгованості з урахуванням 3% річних, індексу інфляції, згідно якого борг складає - 370272,00 грн., 3% річних в сумі 22794,52 грн за період з 04 жовтня 2023 року по 21 жовтня 2025 року, інфляційні втрати 79593,27 грн за період з жовтня 2023 року по вересень 2025 року.
Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з представництва інтересів позивача за договором купівлі- продажу автомобіля.
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).
Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (частина третя статті 238 ЦК України).
Представник завжди має вчиняти правочин в інтересах сторони, яку він представляє. Для забезпечення інтересів цієї сторони представнику заборонено вчиняти правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Словосполучення «у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є» необхідно розуміти так, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, у тому числі на користь інших осіб, включаючи тих, представником яких він одночасно є (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 159/4766/21, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 липня 2024 року у справі № 203/4168/19).
Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (частина перша та третя статті 244 ЦК України).
У Главі 68 ЦК України немає спеціальних вимог до форми договору доручення. Тому можливим є вчинення договору доручення в усній формі. З урахуванням змісту статті 244 ЦК України та принципу розумності довіреність має передбачати повноваження представника, необхідні для представництва довірителя перед третіми особами, а не обов`язки представника перед особою, яку він представляє (довірителем). Договірне представництво виключає можливість видання довіреності, яка передбачає можливість представника розпорядитися коштами на власний розсуд, оскільки це суперечить суті представництва. Видання довіреності на підставі усного договору доручення є підтвердженням укладення договору доручення. На такі правовідносини поширюються положення, зокрема, статті 1006 ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 458/229/18).
За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя (частина перша статті 1000 ЦК України).
Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим (частина перша статті 1004 ЦК України).
Повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення (стаття 1006 ЦК України).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина друга статті 530 ЦК України).
За відсутності домовленості повіреного з довірителем про встановлення строку (терміну) передання одержаного у зв`язку з виконанням доручення, таке передання має відбуватися негайно. Для цього довіритель не має заявляти вимогу про передання одержаного у зв`язку з виконанням доручення, оскільки пункт 3 частини першої статті 1006 ЦК України є винятком, який допускає припис речення другого частини другої статті 530 ЦК України (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 458/229/18).
Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що на підставі наданої ОСОБА_2 довіреності ОСОБА_1 здійснив відчуження транспортного засобу на користь ТОВ «УФЛ-фінанс» за що отримав грошові кошти в розмірі 370372,00 грн, що доводиться дослідженими, наявними в матеріалах справи доказами. 
Заперечення сторони відповідача про домовленість між сторонами про неповернення грошових коштів від продажу автомобіля в рахунок наданих раніше відповідачем ОСОБА_1 коштів ОСОБА_2 , а також повернення коштів дружиною відповідача не доведені належними та допустимими доказами. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд зазначає, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку, погоджується із ним, вважає вірним, заперечень від відповідача та його представника щодо визначеного розміру заборгованості не надходило. 
На підставі викладеного, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 370272,00 грн. отримані за дорученням на виконання договору купівлі-продажу автомобіля №16052-29/09/23 від 29 вересня 2023 року, а також 3% річних в сумі 22794,52 грн та інфляційні втрати 79593,27 грн за період з 04 жовтня 2023 року по 21 жовтня 2025 року. 
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно дост. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як встановлено з наявної в матеріалах справи квитанції про сплату №4058-4021-0135-9025 від 22 жовтня 2025 року позивачем при зверненні до суду з позовом сплачений судовий збір в розмірі 4726,60 грн.
З урахуванням задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору 4726,60 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 17, 43, 49, 76-81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, - задовольнити.
Стягнути зі  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 370272,00 грн. отримані за дорученням на виконання договору купівлі-продажу автомобіля №16052-29/09/23 від 29 вересня 2023 року, а також 3% річних в сумі 22794,52 грн та інфляційні втрати 79593,27 грн за період з 04 жовтня 2023 року по 21 жовтня 2025 року, витрати по сплаті судового збору 4726,60 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони справи :
Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ;
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ;
Повний текст рішення складено 27 лютого 2026 року.
Суддя І.С. Шролик