БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченків шлях, 30-А, м. Березань, Київська область, 07541
№ провадження 2/356/182/26 
Справа № 356/66/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.2026 Березанський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Капшученко  І. О.
за участю секретаря Харченко Ж. В.
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-капітал») звернулося до суду з вказаним вище позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2979861 від 26.09.2020 в розмірі 19 680,00 грн., а також суми сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 2979861, підписаний електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідачу надано кредит у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, номер якої наданий позичальником. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти на умовах, визначених договором, разом з тим, відповідач свої зобов`язання порушила та кошти для повернення кредиту та сплати процентів за користування ним своєчасно не надала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. 
21.04.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «Кредит-капітал» належні йому права вимоги до боржників, в тому числі, до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 2979861 від 26.09.2020. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» становить 19 680,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту – 6 000,00 грн., заборгованість за процентами – 13 680,00 грн. У добровільному порядку відповідач борг не погасила. За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. 
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 29.01.2026 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановивши відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії даної ухвали на подачу до суду відзиву на позовну заяву.
Відповідач у судовому засіданні вказала, що кредитний договір був укладений у 2020 році. Кредит на неї взяв її колишній чоловік, що мав доступ до її документів. Підтвердила, що договір був укладений у електронній формі, було зроблено заявку, в особистому кабінеті заповнені її особисті дані, після чого їй прийшов код-пароль, яким було підписано договір. Гроші отримала. Кошти перевели на інший рахунок. Знала, що в неї є кредит та пролонговувала договір, так як хотіла потягти час, щоб його закрити, зпборгованість за кредитом не погашала. Про відступлення боргу їй невідомо. Крім того, вказувала, що пройшли строки позовної давності. Позов визнала в частині тіла кредиту.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при зверненні до суду в позові, а також у поданому 24.03.2026 до суду клопотанні просив розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.4,75).
За таких обставин, керуючись ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача. 
Заслухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи, повно, проаналізувавши фактичні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, прийшов до наступного висновку.
Так, судом встановлено, що 26.09.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2979861, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у сумі 6 000,00 грн. строком на 30 днів, з можливістю продовження в порядку та на умовах, передбачених розділом 4 договору, зі сплатою процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою в розмірі 1,81 % в день, що застосовується протягом всього строку надання кредиту, якщо споживач здійснить повне погашення заборгованості, та стандартною процентною ставкою в розмірі 1,90 % в день, що застосовується, якщо споживач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кожен день користування кредитом, але не більше 90 днів з моменту виникнення прострочення, а відповідач, в свою чергу, зобов`язалась одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.п.1.1-1.4, 1.5.1-1.5.2, 3.1, 5.4) (а.с.13-16).
Даний договір укладений між сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства шляхом направлення тексту договору, підписаного зі сторони товариства електронним підписом, споживачу в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «Сreditplus», та його підписання споживачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, у відповідності до п.п. 1.1, 9.2, 9.6 кредитного договору.
Згідно з довідкою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» про ідентифікацію, позичальник ОСОБА_1 , з якою укладено договір про надання споживчого кредиту № 2979861 від 26.09.2020, ідентифікована товариством, договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А594141, час відправки ідентифікатора позичальнику: 26.09.2020 о 21:01:12, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор: НОМЕР_1 , що також відповідає номеру телефону відповідача, зазначеному у договорі (а.с.18).
Згідно з п.п. 2.1, 2.4 кредитного договору кредит надається ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 , та вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 кредитного договору.
Сторони також дійшли згоди, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно з кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, що є Додатком № 1 до договору та підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А594141, дата та час підписання 26.09.2020, 21:01:12 (п. 6.1 кредитного договору) (а.с.17). 
Підписавши вказаний договір, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - «Правила»), що розміщені на вебсайті та затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п. 9.8 кредитного договору). 
Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджені наказом директора № 53-ОД від 16.01.2020, з якими ознайомилась відповідач, містяться в матеріалах справи (а.с.7-10). 
Вичерпні персональні дані, що стосуються особи відповідача, а саме прізвище, ім`я та по батькові, паспорт, ідентифікаційний код, місце реєстрації, засоби зв`язку та інші дані зазначені в преамбулі та реквізитах договору, та в п. 9.8 кредитного договору відповідач підтвердила, що вони є актуальними, правильними та відповідають дійсності. 
26.09.2020 відповідач ОСОБА_1 також ознайомилася з паспортом споживчого кредиту (інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизованою формою), в якому визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, тощо, чим також підтвердила факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування виходячи із обраних нею умов кредитування, а також підтвердила отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі, в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором, що підписані електронним підписом споживача одноразовим ідентифікатором А594141 (а.с.11-12).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на погоджених умовах. 
Листом за вих. № 6510-ВП від 16.12.2025 ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», що надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків згідно ліцензії НБУ № 21/1064-рк від 08.06.2023, підтвердило, що на підставі укладеної з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» угоди № ВП-200417-1 від 20.04.2017 за дорученням товариства 26.09.2020 було успішно перераховано кошти в сумі 6000,00 грн. на картку клієнта, маска картки НОМЕР_3 , код авторизації 315377, номер транзакції в системі WeyForPay-creditplus-10981407 (а.с.19).
Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 11.03.2026 за № 20.1.0.0.0/7-260309/63164-БТ, АТ КБ «Приватбанк» як банком-емітентом підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , емітовано карту № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ), що відповідає номеру картки, зазначеному в п. 2.1 кредитного договору, клієнт ОСОБА_1 верифікована шляхом підписання анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 06.08.2018, та підтвердило, що по рахунку № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) 26.09.2020 було зарахування коштів на суму 6 000,00 грн. 26.09.2020 (а.с.77).
Таким чином, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, визначених договором. 
Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором порушила, не надавала своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для сплати кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за кредитним договором № 2979861 від 26.09.2020 за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн., за процентами за користування кредитом 13 680,00 грн., всього заборгованість 19 680,00 грн., що підтверджується карткою обліку договору (розрахунком заборгованості) ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що є детальним та містить інформацію про кількість днів користування кредитом, порядок нарахування спірної заборгованості в розрізі окремих складових загальної заборгованості за кожен день користування кредитом та залишок неповернутої заборгованості, відповідає умовам договору та не спростований будь-яким контррозрахунком відповідача (а.с.20-24). 
21.04.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників, строк платежу за якими настав або виникне в майбутньому, за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників (п.п. 1.1, 2 договору); акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 21.04.2021 до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021 від 21.04.2021, підписаний сторонами та скріплений їх печатками, міститься в матеріалах справи (а.с.25-29,31). 
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснено оплату за придбання (відступлення) прав вимоги відповідно до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021 від 21.04.2021 у повному обсязі у відповідності до п. 7.1 договору, що підтверджується платіжною інструкцією № 29846 від 21.04.2021 про перерахування на рахунок ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» грошових коштів в сумі 996 426,21 грн., призначення платежу: «Оплата компенсації за придбання (відступлення) Прав Вимоги згідно п. 7.1 Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021 від 21.04.2021р. Без ПДВ» (а.с.32). 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021 від 21.04.2021, ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 2979861 від 26.09.2020 на загальну суму 19 680,00 грн. (а.с.30).
ТОВ «ФК «Кредит-капітал» зверталось до відповідача ОСОБА_1 з досудовою вимогою від 12.01.2026 за вих. № 5670/767, в якій повідомило про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором 2979861 від 26.09.2020 до позивача та просило виконати свої зобов`язання за договором й погасити прострочену заборгованість у розмірі 19 680,00 грн. на зазначені реквізити (а.с.33). 
Однак у добровільному порядку відповідач заборгованість за вищевказаним договором ні перед первісним кредитором, ні перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» не погашає. 
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом положень ст.ст. 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора), проте не змінює умови укладеного кредитного договору.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
При цьому, з тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК України випливає, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічні висновки послідовно висловлені Верховним Судом у постановах від 23.02.2022 у справі № 761/1543/20, від 19.01.2022 року у справі №639/86/17, від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц, від 12.02.2020 у справі № 522/22802/17, від 07.02.2018 у справі №2-2035/11, які суд враховує до даних спірних правовідносин відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України.
Отже, факт сингулярного правонаступництва, за яким до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» перейшли права кредитора до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 2979861 від 26.09.2020, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, що містяться в матеріалах справи. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
У відповідності до ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19 наголошувала, що у відповідності до принципу змагальності цивільного судочинства, закріпленого в ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і на підставу для заперечень, що забезпечує повноту дослідження обставин справи, проте не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри (постанова Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 291/1352/20).
У постанові від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. 
Враховуючи викладене, заперечення відповідача проти позову не спростовують пред`явлених позивачем вимог з огляду на наступне.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання.
У відповідності до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Враховуючи викладене, вбачається, що кредитний договір № 2979861 від 26.09.2020, за якими виникла спірна заборгованість, укладений в електронній формі у спосіб, визначений законом, містить всі його істотні умови та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач цього не заперечувала, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника.
Своїм підписом на договорі відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма його умовами, в тому числі, й розміром процентів, порядком їх нарахування та сплати, а також порядком та строками повернення кредиту, розуміє та зобов`язується їх виконувати. 
Суд зауважує, що без реєстрації та здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 23.03.2020 у справі№ 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, від 12.08.2022 у справі № 234/7297/20, від 09.02.2023 у справі № 640/7029/19.
Факт укладення кредитного договору на погоджених умовах та отримання кредитних коштів на свою банківську картку згідно з його умовами відповідач визнала, і у суду відсутні сумніви у достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Отже, з наведеного вище вбачається, що сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, а укладення кредитного договору на запропонованих умовах відповідало внутрішній волі відповідача. 
Вказаний вище кредитний договір відповідачем не оспорений, в установленому законом порядку недійсним не визнаний, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України його умови підлягають до виконання.
Номер електронного платіжного засобу № 5168757345674503, вказаний у реквізитах договору, належить  ОСОБА_1 , та на вказаний рахунок були зараховані грошові кошти в сумі 6000,00 грн. 26.09.2020 згідно з кредитним договором, що також не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні.
При цьому суд також враховує, що відповідач не була позбавлена можливості у відповідності до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», а також п. 5.3 укладеного кредитного договору відмовитися від договору протягом 14 календарних днів з дня його укладення без пояснення причин, в тому числі, й в разі отримання нею коштів, проте не скористалася своїм правом та не висловила жодних заперечень.
Натомість, отримавши грошові кошти, ОСОБА_1 розпорядилася ними на власний розсуд.
Беручи до уваги викладене, твердження відповідача про те, що від її імені договір був укладений іншою особою, суд визнає безпідставними, необґрунтованими та відхиляє їх з огляду на наступне.
За змістом статтей 1, 34 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна картка – це електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки, що є видом платіжних інструментів.
Відповідно до ч.ч. 20-21 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний зберігати та використовувати його відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, а також негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.
Емітент має право заблокувати електронний платіжний засіб користувача після надходження повідомлення про втрату чи загрозу втрати електронного платіжного засобу або в інших випадках відповідно до умов договору та/або законодавства.
Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказана картка вибула з її користування, а договір укладено від її імені іншою особою, суду не надано.
Даний договір містить вичерпну інформацію про відповідача, її анкетні дані, дату народження, паспорт, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання, та інші персональні дані, що є інформацією з обмеженим доступом, поширення якої здійснюється виключно за згодою суб`єкта персональних даних. 
Факт належності їй вказаних вище персональних даних відповідач в судовому засіданні не заперечувала.
Будь-яких доказів на підтвердження того, що персональні дані відповідача, зокрема, копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер були використані третіми особами всупереч її волі, ОСОБА_1 до суду не надано. 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
У цьому контексті твердження відповідача про те, що від її імені договір був укладений іншою особою, суперечить попередній поведінці позичальника, яка протягом тривалого часу з моменту укладення договору про порушення своїх прав не заявляла, до правоохоронних органів із відповідними заявами не зверталась, правомірність (дійсність) укладеного договору не оскаржувала, з повідомленням до банку про факт втрати електронного платіжного засобу чи індивідуальної облікової інформації, блокування картки чи рахунку не зверталась.
Натомість відповідач, отримавши кошти на власну банківську картку, до позикодавця із заявою про відмову від укладеного договору протягом 14 календарних днів у встановленому законом порядку не звернулась, а розпорядилась коштами на власний розсуд, 
Лише після звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості через 5,5 років з дня укладення договору відповідач заявила, що договір укладений не нею.
Вказані обставини відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. 
Отже, за відсутності належних доказів укладення договору від імені відповідача іншою особою за відсутності її волевиявлення, суд розцінює такі пояснення відповідача критично, тому не приймає їх до уваги. 
Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 26.09.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2979861, відповідно до умов якого у позичальника виникло зобов`язання з повернення коштів.
Водночас, відповідач після заміни кредитора жодних належних дій для погашення існуючої заборгованості не вчинила, в результаті чого виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за кредитним договором № 2979861 від 26.09.2020 за основною сумою боргу в розмірі 19 680,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту – 6 000,00 грн., заборгованість за процентами – 13 680,00 грн., що підлягає стягненню з відповідача. 
За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-капітал» про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. 
У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). 
Загальна позовна давність встановлена тривалістю 3 роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 267 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
02.04.2020 набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину, до 30.06.2023 – дати закінчення карантину (30.06.2023 з 24.00 годин) на підставі постанови КМУ від 27.06.2023 № 651.
В подальшому 17.03.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2022, яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 19, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк його дії.
В подальшому Законом від 08.11.2023 № 3450-IX, що набрав чинності 30.01.2024, пункт 19 у розділі "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
04.09.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX, яким скасовано зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, шляхом виключення п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.
Таким чином, для заборгованостей, які виникли у період з 02.04.2020 по дату набрання чинності Законом № 4434-IX винесення даного рішення строк позовної давності був зупинений.
З огляду на викладене, оскільки вказаний вище кредитний договір № 2979861 був укладений 26.09.2020, трирічний строк позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за таким договором почався лише з набранням чинності Законом № 4434-IX, а саме з 04.09.2025, відтак, не сплив на момент звернення до суду з даним позовом, а тому підстави для застосування наслідків пропущення таких строків відсутні.
За таких обставин, заява відповідача про застосування позовної давності є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Положенням ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «ФК «Кредит-капітал» при зверненні до суду з позовом сплачено з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 ст. Закону України «Про судовий збір» та зараховано до державного бюджету судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. згідно платіжної інструкції № 2694 від 13.01.2026 (а.с.6,50).
Окрім того, позивачем у зв`язку з розглядом даної справи понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується наданим суду договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеним між АО «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал», ордером серії ВС № 1381377 від 02.07.2025, актом наданих послуг № 1212 від 12.01.2026, детальним описом наданих послуг до акту № 1212 від 12.01.2026, що містять детальний опис виконаних адвокатом робіт, витрачений на їх виконання час та вартість наданих послуг (а.с.36-40).
Зазначені вище витрати пов`язані з розглядом справи, є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання правничої допомоги, ціні позову та значенню справи для сторони. 
Враховуючи викладене, з огляду на повне задоволення позову, з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525-526, 530, 629, 1050, 1054, 1077-1078 ЦК України, ст.ст. 4-5, 11-13, 19, 76-81, 89, 128, 141, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (код ЄРДПОУ 35234236), місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28 (IBAN: НОМЕР_7 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК), заборгованість за кредитним договором № 2979861 від 26.09.2020 в сумі 19 680 (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (код ЄРДПОУ 35234236), місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28 (IBAN: НОМЕР_7 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК), судовий збір в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. 

Суддя          І. О. Капшученко