Справа № 307/3447/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

12 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Кожух О.А., Мацунича М.В.
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марич Іван Юрійович, на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року у складі судді Сойма М.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Служба у справах дітей Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,-
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Служба у справах дітей Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , яка являється донькою позивача, та відповідача ОСОБА_3 , який являється колишнім зятем позивача, щодо малолітнього сина відповідачів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у свою чергу являється онуком позивача, та про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з бабусею – позивачем ОСОБА_1 та дідусем - третьою особою ОСОБА_4 .
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Служба у справах дітей Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марич Іван Юрійович, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі в іншому складі суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає. Апелянт звертає увагу, що не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших непередбачених законом підстав. Недопустима відмова у відкритті провадження у справі з мотиву пред`явлення позову неналежним позивачем чи до неналежного відповідача.На стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, суддя не вправі вирішувати питання обгрунтованості позовних вимог, оскільки кожна сторона вправі розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд, при цьому вирішення питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог та сама оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті. В даному випадку, вирішуючи питання про відкриття провадження у даній справі суддя суду першої інстанції дав оцінку фактичним обставинам справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. 
До Закарпатського апеляційного суду надійшли заяви від представника апелянта – адвоката Марича І.Ю., третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та Служби у справах дітей Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про розгляд справи без їх участі.
Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що, є таке, що набрало законної сили рішення суду про відмову у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо їх малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішення ухвалено у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, після набрання цим рішенням законної сили станом на день подачі цього позову минуло трохи більше трьох місяців, а тому у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Служба у справах дітей Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав слід відмовити. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з бабусею – позивачем ОСОБА_1 та дідусем - третьою особою ОСОБА_4 , то ч. 1 ст. 161 СК України встановлює, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, в судовому порядку за позовом бабусі та дідуся не підлягає вирішенню питання про визначення місця проживання їх малолітнього онука.
З такими висновками не погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.
Згідно з ст. 16 ЦК України, ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Пунктом 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Для застосування вказаної підстави для відмови у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
При цьому, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Судом встановлено, що у вересні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2025 року у справі № 307/3878/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовлено позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Задоволено позовну вимогу про стягнення аліментів з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 . 
10 вересня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з бабусею та дідусем.
В даному випадку не має правових підстав для застосування п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки відсутні необхідні три складові, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, оскільки вищевказані позови повністю не співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
У справі № 307/3878/24 позивачами були ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у даній справі позивачем є лише ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 виступає в якості третьої особи.
Якщо у першому випадку у заявленому позові обґрунтовується умисне ухиленням батьків  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від виконання обов`язків щодо  ОСОБА_5  від дня народження дитини і до вересня 2024 року, то у другому випадку це період довший, і позов обґрунтовується не лиши умисним ухиленням батьків від виконання обов`язків, а і ухиленням від примусового виконання обов`язку сплати аліментів та виїздом позивачки за кордон. 
Окрім того, у справі № 307/3878/24 було заявлено позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у даній справі заявлено позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, мотивуючи тим, що батьки не виконують батьківські обов`язки, а дитину не можливо влаштувати до школи без довідки про реєстрацію місця проживання. 
Відтак, у вказаних справах відсутня тотожність сторін спору, предмета позову та підстав позову.
Приписи ст.175 ЦПК України вимагають від позивача зазначати лише виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Право обґрунтовувати в позові свої вимоги та зазначати певні докази на підтвердження обставин, які вказані в позові, є диспозитивне право позивача, гарантоване цивільно-процесуальним законом.
Питання щодо якості такого викладу (чіткість, обґрунтованість, доведеність), оцінка таким обставинам, а також наявність чи відсутність порушення прав позивача судом не може вирішуватись на стадії відкриття провадження у справі.
При цьому, на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, суддя не вправі вирішувати питання обґрунтованості позовних вимог, оскільки кожна сторона вправі розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд, при цьому вирішення питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог та сама оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.
Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на те, що бабуся не може звертатися до суду із позовом про визначення місця проживання онука, то в даному випадку суд першої інстанції взагалі вдався до оцінки фактичним обставинам справи, чим порушив норми процесуального та матеріального права. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував дані обставини і вище зазначені вимоги процесуального закону та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України для відмови у відкритті провадження у справі, а тому ухвала суду першої інстанції, відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марич Іван Юрійович, задовольнити.
Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2026 року. 

Головуючий:  

Судді: