РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
19 лютого 2026 р.  Справа № 640/15372/19

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправною та скасування вимоги
ВСТАНОВИВ:
В Окружний адміністративний суд міста Києва звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги від 11.05.2019 № Ф-16581-17.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" № 2825-IX, справу №640/15372/19 скеровано до Вінницького окружного адміністративного суду та Автоматизованою системою документообігу суду, згідно із ст. 31 КАС України, головуючого суддю по справі визначено Слободонюка М.В.
Ухвалою від 07.03.2025 адміністративну справу №640/15372/19 прийнято до провадження, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Допущено заміну відповідача у справі - Головне управління ДФС у м. Києві, правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві, на його правонаступника, яким є Головне управлінням ДПС у м. Києві як відокремлений підрозділ ДПС України. Цією ж ухвалою запропоновано учасникам справи надати актуальну інформацію щодо адреси місця реєстрації, письмові пояснення та/або заяви у разі зміни фактичних обставин по цій справі, вибуття, необхідності залучення або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір.
Надалі, наказом Вінницького окружного адміністративного суду від 17.12.2025 за №034-К суддя Слободонюк М.В. виключений зі штату суду, у зв`язку з призначенням на посаду судді апеляційного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2026 справу №640/15372/19 передано для розгляду судді Вінницького окружного адміністративного суду Дмитришеній Р.М.
Ухвалою від 05.01.2026 справу №640/15372/19 прийнято до провадження.
Так, спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з оскарженням Вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-16581-17 на суму 2388,06 грн.
Позивач у позовній заяві вказує, що ним 04.06.2019 було отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму 2388,06 грн.
Надалі, позивачем було ініційовано звернення до відповідача та в результаті чого, рішенням від 12.07.2019 відповідач залишив без задоволення скаргу ОСОБА_1 . 
Позивач вважає спірну вимогу протиправною та такою що підлягає скасуванню, оскільки єдиним доказом наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску є лише дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника, загальна сума заборгованості станом на 30.04.2019 становить 2388,06 грн., яка є недоїмкою, та передана за залишками Пенсійного фонду України. 
Проте позивач вважає, що наявність даних про недоїмку в інформаційній системі є виключно однією з підстав для формування вимоги про сплату боргу (недоїмки), про що прямо вказано в абз. 6 п. 3 і абз. 1 п. 4 розд. VI "Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (введена в дію Наказом Міністерства фінансів від 20.04.2015 № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953).
Вимога про надання інформації щодо періоду часу, за який була нарахована заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 2388,06 грн, а також підстави для її нарахування, які підтверджують заявлені вимоги, була повністю проігноровано відповідачем.
Отже, на думку позивача, заборгованість зі сплати єдиного внеску є виключно результатом порушення співробітниками ДФС підпунктів 4 та 5 п.4 "Положення про Державну фіскальну службу України" (введено в дію Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236), які вимагають контролю достовірності нарахування податків і зборів. 
ОСОБА_1 вказує, що він 21 квітня 2009 зареєструвався як фізична особа-підприємець й весь час перебував на спрощеній системі оподаткування та надалі 11.10.2009 набув статусу пенсіонера за віком.
Позивач звертає увагу, що Законом України від 07.07.2011 № 3609-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України", який набув чинності з 06 серпня 2011 року, статтю 4 Закону № 2464 доповнено частиною четвертою, якою встановлено, що особи, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. 
На думку позивача, єдиним періодом часу, коли згідно закону він мав нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок за себе, є період з липня 2010 року по липень 2011 року та згідно з довідкою Пенсійного фонду, у період з липня 2010 року по вересень 2011 року ними нараховувався дохід у розмірі мінімальної заробітної плати за відповідній місяць. У цій же довідці за вказаний період містяться відомості про сплату ним єдиного внеску. Позивач стверджує, що найманих співробітників до 2016 року у нього не було, що унеможливлює виникнення боргу зі сплати єдиного внеску за найманих працівників до 2016 року. Таким чином, за час, коли адміністрування єдиного внеску відбувалося у Пенсійному фонді України, єдиний внесок позивачем було нараховано, обчислено та сплачено у повному обсязі.
Відповідач позовні вимоги не визнає. Позиція податкового органу викладена у відзиві на позовну заяву, яка полягає в правомірності своїх дій та безпідставності заявлених вимог (а.с. 21-22). 
По суті спору відповідач зазначив, що згідно з електронною базою ІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) перебував на податковому обліку за основним місцем обліку в ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві як фізична особа-підприємець та знаходиться на спрощеній системі оподаткування. Крім цього, має статус «ФО-пенсіонер» з 11.10.2009. 
Станом на 01.10.2013 територіальним органом ПФУ до ДПІ по ФОП ОСОБА_1 передано недоїмку по єдиному внеску у сумі 2388,06 грн, яка обліковується в інтегрованій картці платника за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність).
Отже, відповідач вважає спірну вимогу правомірною, а позов необґрунтованим.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив такі обставини справи.
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, серії В03 №248856, ОСОБА_1 21.04.2009 зареєстрований Солом`янською районною у м. Києві державною адміністрацією як фізична особа-підприємць (а.с. 16).
У відзиві відповідачем підтверджено, що позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та з 11.10.2009 має статус «ФО-пенсіонер».
Позивач 11.10.2009 набув статус пенсіонера за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 виданим 24.11.2009 (а.с. 17).
ГУ ДФС у м. Києві сформовано та надіслано на адресу ФОП ОСОБА_2 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 № Ф-16581-17 на суму 2388,06 грн (а.с. 10).
Позивач, з метою скасування вимоги, звернувся до податкового органу зі скаргою від 12.06.2019, в якій зазичив, що він є пенсіонером за віком, на момент подачі звіту з єдиного внеску до Пенсійного фонду, заборгованість за ним не рахувалася. З посиланням на підпункти 4 та 5 пункту 4 "Положення про Державну фіскальну службу України" позивач просив скасувати спірну вимогу (а.с. 11-12).
Рішенням від 12.07.2019 позивачу відмовлено у задоволенні його скарги. Мотивуючи рішення податковий орган зазначив, що позивач є пенсіонером за віком з 11.10.2009, про що зроблено відмітку в реєстраційних даних. Згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника, загальна сума заборгованості станом на 30.04.2019 становить 2388,06 грн., яка є недоїмкою та передана за залишками Пенсійного фонду України. На підставі цих даних ГУ ДФС у м. Києві сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 № Ф-16581-17, з урахуванням статусу "пенсіонера за віком", відповідно до вимог чинного законодавства. 
Позивач не погоджується із вимогою від 11.05.2019 № Ф-16581-17 та просить її скасувати, а тому, з метою захисту своїх прав та інтересів, звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон від 08.07.2010 № 2464-VI, в редакції чинній на дату спірних правовідносин).
Приписами пункту 2 частини 1 статті 1 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI зазначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Так, предметом спору у цій справі є Вимога Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-16581-17 (а.с. 10).
За змістом спірної Вимоги вказано, що відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 30.04.2019 наявна недоїмка на суму 2388,06 грн. 
Згідно із доводами відповідача, станом на 01.10.2013 територіальним органом ПФУ до ДПІ по ФОП ОСОБА_1 передано недоїмку по єдиному внеску у сумі 2388,06 грн, яка обліковується в інтегрованій картці платника за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність).
Оцінюючи правомірність спірної Вимоги, суд зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 21.04.2009 (а.с. 16). У цей період позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, а з 11.10.2009 набув статус пенсіонера за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 виданим 24.11.2009 (а.с. 17).
Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI набув чинності 01.01.2011, яким обумовлено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI). 
Законом України від 07.07.2011 № 3609-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України", який набув чинності з 06 серпня 2011 року, статтю 4 Закону № 2464 було доповнено частиною четвертою, якою встановлено, що особи, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. 
Тож, періодом, за який позивач мав нараховувати та сплачувати єдиний внесок є 01.01.2011 (дата набуття чинності Закону № 2464-VI) по 06.08.2011 (дата набуття чинності Закону № 3609-VI яким обумовлено, що фізичні особи - підприємці звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію). 
Згідно із Довідкою Пенсійного фонду України, позивач ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) як страхувальник сплачував єдиний внесок у звітний період з січня по грудень 2010, у звітний період з січня по вересень 2011 (а.с. 18). 
За аргументами відповідача станом на 01.10.2013 територіальним органом ПФУ до ДПІ по ФОП ОСОБА_1 передано недоїмку по єдиному внеску. 
За умови того, що позивач у період з 01.01.2011 по 06.08.2011 сплатив єдиний внесок, що підтверджується здобутими у справі доказами, а з 06.08.2011 позивач звільнений від сплати єдиного внеску в силу Закону № 3609-VI, тому відсутні підстави вважати, що у останнього обліковується недоїмка за вказаний період. Протилежного матеріали справи не містять.
10 червня 2016 року набрав чинності Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від № 422 (далі - Порядок № 422), який був діючим на час виставлення Вимоги про сплату недоїмки.
До цього періоду діяв Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765, з тотожними за змістом нормами права, що регулюють спірні правовідносини.
Так, відповідно до пункту 2 Розділу I Порядку № 422 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;
інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції;
коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається в інформаційній системі, встановленим алгоритмам (правилам) її співставності та логічного і арифметичного контролю.
Згідно з пунктом 3 Розділу I Порядку № 422, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.
Пунктом 4 Розділу I означеного Порядку встановлено, що відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. 
За змістом пункту 2 Глави 1 Розділу II Порядку № 422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.
Пунктом 1 Глави 1 Розділу III Порядку № 422 передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.
Тобто, у картках особових рахунків відображається повна хронологія нарахувань податкових зобов`язань, їх сплата тощо.
Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямками роботи.
Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.
Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.
При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямками роботи готується коригуючий документ, з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.
При цьому, відповідно до змісту пункту 5 розділу I Порядку № 422, у разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.
Таким чином, аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при наявності у платника недоїмки, вона відображається в ІКП із періодом її утворення та сумою за встановленим алгоритмом її співставності та логічного і арифметичного контролю.
При розгляді цієї справи відповідач не довів наявності недоїмки у позивача станом на 01.10.2013.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладену у постанові від 25 березня 2020 року у справі №826/9288/18 зазначив, що аналіз положень пунктів 1, 2 розділу 2 Порядку № 422 свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.
Суд зазначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).
Відтак, із обсягу встановлених у цій справі обставин слідує протиправність Вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-16581-17 на загальну суму 2388,06 грн. 
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позов належить задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 768,40грн (а.с. 4).
Натомість не підлягають компенсації кошти у розмірі 15,68грн, оскільки ця сума не відноситься до судових витрат, а є комісійними за банківські послуги. 
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати Вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-16581-17 на суму 2388,06 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України, сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768,40грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок). 

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );
Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України (код ЄДРПОУ ВП 4411601, вул. Шолуденка, 33/19, місто Київ, 04116)).

Повне судове рішення складено 19.02.2026.
Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна