Справа № 522/22070/25
Провадження № 2-о/522/171/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Чорнухи Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Донцової Н.П,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Одеська міська рада, Юридичний департамент Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у якій заявник просить встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на житло, виданого 14.02.1995 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) від 14.02.1995 № 55201, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 8-4392, виданого на ім`я – « ОСОБА_2 .
Заява обґрунтована тим, що заявнику належить на праві приватної власності кв. АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.02.1995 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 14.02.1995 № 55201, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 8-4392. Заявник з метою отримання компенсації або відновлення вікон у квартирі, пошкодженої внаслідок повітряного удару по м. Одесі, звернувся із заявою до відповідних державних органів, після чого стало відомо, що відомості про право власності на зазначену квартиру не внесено до Реєстру прав власності та їх обтяжень. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іваном Миколайовичем відмовлено у проведенні реєстрації права власності з підстав того, що у паспорті громадянина України зазначено « ОСОБА_1 », натомість у свідоцтві про право власності на житло вказано « ОСОБА_2 ». У заявника виникла потреба у встановленні факту належності йому правовстановлюючого документу, тому він звернувся до суду.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали заяви передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 15.01.2026. Витребувано від Одеської міської ради належним чином засвідчену копію розпорядження № 55201 від 14.02.1995 та від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області належним чином завірену копію заяви та інших документів, на підставі яких заявнику виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 . 
Ухвалою суду від 10.11.2025 залучено до участі у справі Юридичний департамент Одеської міської ради в якості заінтересованої особи у справі.
У судове засідання 15.01.2026 учасники справи не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили, клопотання та заяви не подавали.
Розгляд справи відкладено на 11.03.2026 у зв`язку з неявкою учасників справи.
У судове засідання 11.03.2026 з`явився заявник – ОСОБА_1 . Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили, клопотання та заяви не подавали.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У відповідності до ч. 1 ст. 244 ЦПК України 11.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 20.03.2026.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.
Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Предметом розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення є встановлення факту належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.02.1995 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) від 14.02.1995 № 55201, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 8-4392, виданого ОСОБА_2 .
Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по - батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Суд встановив, що розпорядженням органу приватизації від 14.02.1995 № 55201 вирішено передати у приватну власність   ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_1 .
14.02.1995 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло, згідно із розпорядженням (наказом) від 14.02.1995 № 55201, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 8-4392, яким посвідчено, що кв. АДРЕСА_1 , належить   ОСОБА_2 . 
Право власності на зазначену квартиру зареєстровано 17.02.1995 за реєстровим номером 152 у реєстровій книзі 113 пр на сторінці 127, згідно з листом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 06.10.2025 № 60880/04-04.
У матеріалах справи наявна копія рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 про відмову в проведенні реєстраційних дій від 18.09.2025 № 80913481, згідно з яким заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на кв. АДРЕСА_1 , у зв`язку з розбіжністю імені у заяві щодо виникнення права власності на зазначену квартиру та свідоцтві про право власності на житло від 14.02.1995.
Заявник надав до суду копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та, ідентифікаційного номера, з яких вбачається написання імені заявника « ОСОБА_4 ».
З наданої Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області інформації вбачається, що   ОСОБА_1 , документований паспортом громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданим 26.11.1997 Приморським РВ УМВС в Одеській області. Паспортний документ серії НОМЕР_1 оформлено особі у зв`язку з обміном паспорта зразка 1974 року серії НОМЕР_2 , виданим 27.11.1980 Приморським РВВС в Одеській області.
Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими і достатніми доказами факту належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.02.1995 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) від 14.02.1995 № 55201, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 8-4392.
Написання імені заявника « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_4 » виникло внаслідок перекладу з російської на українську мову.
Усунення помилки можливе лише шляхом встановлення факту належності заявнику вказаного документу.
Встановлення факту належності документів має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформлених правовстановлюючих документів дає можливість заявнику реалізувати свої права власника майна.
Враховуючи перебування головуючого судді у щорічній відпустці та у відрядженні, повний текст рішення суду складений 02.04.2026.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 244, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315, 319, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Одеська міська рада, Юридичний департамент Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) правовстановлюючого документа – свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.02.1995 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) від 14.02.1995 № 55201, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 8-4392, виданого ОСОБА_2 .
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складений 02.04.2026.

Суддя Юлія ЧОРНУХА