ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 р. 	Справа № 480/9411/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 року (ухвалене суддею Шаповал М.М.) в справі № 480/9411/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.09.2025 р. за № 092950020637 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за нормами ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за нормами ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 р. частково задоволено адміністративний позов, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.09.2025 р. за № 092950020637 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за нормами ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2025 р. про призначення пенсії за віком відповідно до абз. 4 п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, та прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 від 08.09.2025 р. з урахуванням висновків суду по справі; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.; у задоволенні інших вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Відповідач зазначає, що наявне у позивачки посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю у 1986 р. (категорії 4) серії НОМЕР_1 виданого 18.12.1992 р. Івано-Франківською обласною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_1 не є єдиним та достатнім документом для призначення пенсії на умовах ст. 55 Закону №796-ХІІ. Період проживання (роботи) заявника на території посиленого радіологічного контролю згідно ст. 55 Закону №796-ХІІ станом на 01.01.1993 р. становить 1 р. 02 м. 06 д., загальний період проживання на території посиленого радіологічного контролю становить 23 р. 02 м. 06 д. Одже, за наданими документами право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону №796-ХІІ позивачка не має, оскільки станом на 1 січня 1993 року вона не прожила або не відпрацювала у зоні 4 роки. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Судовим розглядом встановлено, що 08.09.2025 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем свого проживання звернулась до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ.
За принципом екстериторіальності заява позивачки про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. 
15.09.2025 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення за № 092950020637 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням наданими документами права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку. У рішенні зазначено, що до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Крім того, зазначено, що за наданими документами право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону №796-ХІІ заявниця не має, оскільки станом на 1 січня 1993 року заявниця не проживала або не відпрацювала у зоні 4 роки.
Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.09.2025 р. № 092950020637, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення пенсійного органу є необґрунтованим та підлягає скасуванню, а тому належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2025 р. про призначення пенсії за віком відповідно до абз. 4 п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, та прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 від 08.09.2025 р., з урахуванням висновків суду по справі. 
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-XII (в подальшому - Закон № 796-ХІІ).
Статтею 49 Закону № 796-XII визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Приписами ст. 55 Закону №796-ХІІ передбачено умови призначення пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Згідно з абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.
При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону № 796-XII, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону № 1058-IV і цього Закону.
Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка постійно проживала або постійно працювала в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 року протягом не менше 4-х років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
Згідно з ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ, пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.
Період збільшення віку виходу на пенсію передбачений ст. 26 Закону № 1058-IV, згідно з якою особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Судовим розглядом встановлено, що зі змісту спірного рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 вбачається, що згідно доданих документів період проживання (роботи) заявника на території посиленого радіоактивного контролю згідно ст. 55 Закону № 796-XII станом на 01.01.1993 становить 01 р. 02 м. 06 д., загальний період проживання на території посиленого радіологічного контролю становить 23 р. 02 м. 06 д. Документами не підтверджено право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку. Наявний страховий стає особи становить 26 р. 19 д. Також зазначено, що за наданими документами право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону №796-ХІІ заявниця не має, оскільки станом на 1 січня 1993 року заявниця не проживала або не відпрацювала у зоні 4 роки
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком пенсійного органу з наступних підстав.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в подальшому - Порядок № 22-1).
Відповідно до пп. 7 п. 2.1 Порядку № 22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст. 55 Закону №796-ХІІ, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у п. 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі ст. 55 Закону №796-ХІІ.
Тобто, з метою підтвердження права на призначення пенсії на умовах ст. 55 Закону №796-ХІІ особа має подати одночасно з заявою про призначення пенсії, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до ст. 11 Закону №796-ХІІ, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років.
Статтею 14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 15 Закону №796-ХІІ, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях.
Відповідно до п. 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 р. № 501 (в подальшому - Порядок № 501), який був чинний на момент видачі позивачки посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_2 від 18.12.1992 року, громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.
Згідно з п. 10 Порядку № 501, видача посвідчень провадиться: народним депутатам України, керівним і відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Верховного Суду України, Генеральної Прокуратури, Вищого Арбітражного Суду, Кабінету Міністрів, а також керівникам центральних органів державної виконавчої влади, представникам Президента України в областях і містах Києві та Севастополі, працівникам підприємств і організацій, розташованих в зоні відчуження - Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.
Посвідчення видається громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).
З аналізу наведених правових норм слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Закону №796-ХІІ, є відповідне посвідчення.
Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 р. в справі № 344/9789/17, від 21.11.2019 р. в справі № 572/47/17, від 15.01.2021 р. в справі № 520/7846/17. 
Отже, Законом №796-ХІІ та Порядком № 501 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.
Відтак, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".
Надаючи особі посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.
Судовим розглядом встановлено, що позивачка разом з заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ надано до пенсійного органу наступні документи, а саме: копію паспорта та ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_1 , трудову книжку колгоспника № НОМЕР_3 , свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 , диплом НОМЕР_6 , трудову книжку НОМЕР_7 , довідку видану Старостинським округом № 9 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 02.08.2025 за № 759, довідку видану Старостинським округом № 9 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 02.08.2025 р. № 760; диплом НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_2 ; архівні довідки КНП "Трудовий архів" Снятинської міської ради, Коломийського району Івано-Франківської області від 27.02.2025 р., посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю у 1986 р. (категорії 4) серії НОМЕР_1 виданого 18.12.1992 р. Івано-Франківською обласною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_1 . 
Судовим розглядом встановлено, що 18.12.1992 р. позивачці видано посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 р. (Категорія 4) Серія НОМЕР_2 , відповідно до якого позивачка має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб, які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю (цільність забруднення ґрунту цезієм – 137 від 1 до 5 (км 2).
Ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано будь-яких доказів про визнання недійсним посвідчення позивачки на момент звернення позивачки із заявою про призначення пенсії.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що наявність у позивачки посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_2 від 18.12.1992 року, підтверджує той факт, що позивачка з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 01.01.1993 року постійно проживала чи постійно навчалася у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, що дає їй право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про наявність у позивачки необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачка має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України Сумській області № 092950020637 від 15.09.2025 р. прийняте відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, у зв`язку з чим є не обґрунтованим та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Між тим, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2025 р. про призначення пенсії за віком, відповідно до абз. 4 п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд першої інстанції помилково зазначив, що посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_2 від 18.12.1992 р. видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.
Судовим розглядом встановлено, що позивачка має посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 р. (Категорія 4), а не посвідчення громадянина (громадянки), який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення у 1986-1990 роках. (Категорія 3). Отже позивачка не віднесена до осіб, які проживали у зоні гарантованого добровільного відселення. 
Згідно з абз. 5 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що абзац 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII, яку застосував суд першої інстанції при задоволенні позову, дає право особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення. 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права. 
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 р. скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2025 р. про призначення пенсії за віком відповідно до абз. 4 п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, та прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 від 08.09.2025 р., з урахуванням висновків суду в справі; ухвалити в скасованій частині постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2025 р. про призначення пенсії за віком відповідно до абз. 6 п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вона за станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 4 років, та прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 від 08.09.2025 р. з урахуванням висновків суду в справі; в іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 р. залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 по справі № 480/9411/25 скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2025 р. про призначення пенсії за віком, відповідно до абз. 4 п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, та прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 від 08.09.2025 р., з урахуванням висновків суду в справі.
Ухвалити в скасованій частині постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2025 р. про призначення пенсії за віком відповідно до абз. 6 п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вона за станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 4 років, та прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 від 08.09.2025 р., з урахуванням висновків суду в справі.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 р. в справі № 480/9411/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.А. Спаскін