Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2660/25
Провадження № 2/439/375/26

11 лютого 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області
у складі:
головуючого-судді: Петейчука Б.М.,
за участі: секретаря
судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» заборгованість за кредитними договорами позики в розмірі 22 988 (двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 33 копійки.

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач зазначає, що 03 лютого 2022 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 194620501, відповідно до якого позичальник погодилася з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставила електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.»
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте позичальник, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надала своєчасно позикодавцю в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.
Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором позичальник належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 22 988 (двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 33 копійки, з яких: 8 976 ( вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень 50 копійок заборгованості за тілом кредиту, 14 011 (чотирнадцять тисяч одинадцять) гривень 83 копійки заборгованості за відсотками..
Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за номером: №194620501 від 03 лютого 2022 року за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно реєстру права вимоги № 237 від 27 червня 2023 року перейшло до ТзОВ «Таліон Плюс». В подальшому 02 травня 2024 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та позивачем: Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», укладено договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24, згідно із яким право вимоги да даним кредитним договором перейшло до позивача. Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.
Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
30 грудня 2025 року – відкрито провадження у справі.
Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.
Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. 
Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов визнає частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту. Крім того зазначила, що вона є військовослужбовцем Збройних Сил України, а тому є звільненою від сплати нарахованих процентів за користування кредитом. 
За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Доказами у справі встановлено, що 03 лютого 2022 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 194620501, відповідно до якого позичальник погодилася з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставила електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Позичальнику було відкрито кредитну лінію в сумі від 2000 до 50000 гривень, як передбачено п. 2.2 договору споживчого кредиту, п. 7.1 передбачає строк кредитування до 1825 днів з можливістю продовження, п. 5.3.1. договору визначає проценту ставку - 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, що підтверджується наданим суду відповідним договором споживчого кредиту.
Відповідно до розрахунків заборгованості за договором позики за №: 194620501 від 03 лютого 2022 року, які надані первісним позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ « Таліон Плюс» на момент переходу права вимоги, загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 22 988 (двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 33 копійки, з яких: 8 976 ( вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень 50 копійок заборгованості за тілом кредиту, 14 011 (чотирнадцять тисяч одинадцять) гривень 83 копійки заборгованості за відсотками.
Право грошової вимоги за договором позики за номером: №194620501 від 03 лютого 2022 року за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно реєстру права вимоги № 237 від 27 червня 2023 року перейшло до ТзОВ «Таліон Плюс». В подальшому 02 травня 2024 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та позивачем: Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», укладено договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24, згідно з яким право вимоги перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», що підтверджується договорами факторингу, додатковими договорами до них, актами та реєстрами приймання-передачі прав вимоги.
Згідно із довідкою № 111/1/166 від 29 січня 2026 року, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі за контрактом.

Мотиви суду.
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.
За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.
Виходячи зі змісту статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси позикодавдавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Із доказів у справі вбачається, що між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», як позикодавцем було укладено договір позики за номером: 194620501 від 03 лютого 2022 року. 
Разом із цим, позикодавець відкрив позичальнику кредитну лінію в розмірі від 2000 до 50000 гривень, на умовах, визначених кредитним договором, тобто виконав умови договору у повному обсязі.
Як видно з наданого розрахунку заборгованості позичальник ОСОБА_1 , користувалась кредитними коштами на власний розсуд, частково погашаючи заборгованість протягом одного року та одного місяця. Однак в повному обсязі умови договору не виконала та допустила заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8 976 ( вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень 50 копійок.
Отже, загальна заборгованість позичальниці: ОСОБА_1 за грошовим зобов`язанням, у частині повернення суми тіла кредиту, перед позикодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», становить 8 976 ( вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень 50 копійок.
Право грошової вимоги за договором позики за номером: №194620501 від 03 лютого 2022 року за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року перейшло до ТзОВ «Таліон Плюс», а надалі 02 травня 2024 року за договором факторингу №02/0524-01/01.02-11/24 до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в сумі 8 976 ( вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень 50 копійок.

Щодо нарахування процентів за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗС України, та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за контрактом. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Як встановлено судом нарахування процентів за користування кредитними коштами ОСОБА_1 здійснювалось з 03 лютого 2022 року, які позичальниця сплачувала до 09 березня 2023 року. Надалі жодних платежів на погашення заборгованості від ОСОБА_1 не було.
Отже, враховуючи, що старший солдат ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі за контрактом та бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», у частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами до задоволення не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Судом встановлено, що позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок (а.с. 1).
Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Ціна позову становила 22 988 (двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 33 копійки. Судом задоволено позовні вимоги частково у розмірі 8 976 ( вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень 50 копійок, що складає 39,05 % від ціни позову. 
За таких обставин, суд вважає, що з відповідачки: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 945 (дев`ятсот сорок п`ять) гривень 95 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, –

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі  8 976 ( вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 945 (дев`ятсот сорок п`ять) гривень 95 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Іллінська, 8, код ЄДРПОУ: 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . РНОКПП : НОМЕР_2 .

Суддя         Б.М. Петейчук