справа № 295/7437/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В :
І. СУТЬ СПРАВИ
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (далі – ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») звернулося до ОСОБА_1 з позовом в якому просить стягнути із останньої заборгованість в загальній сумі 39 910,22 грн.
У обґрунтування заявленого ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» повідомило, що у 2023 року ОСОБА_1 із рядом первісних кредиторів уклала договори про надання споживчих кредитів на підставі яких отримала грошові кошти. У подальшому право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, однак ОСОБА_1 самоусунулася від виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у зв`язку з цим виникла заборгованість, яку заявник бажає стягнути із відповідачки за наслідками розгляду цієї справи.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 16 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачка ОСОБА_1 , скориставшись своїм процесуальним правом, подала до суду відзив на позовну заяву в якому заперечила проти вищевказаного позову в повному обсязі. Свою позицію остання обґрунтувала тим, що згадані у позові кредитні договори не містять у собі усіх істотних умов надання кредиту. Окрім цього, відповідачка зауважила, що ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» не долучило до матеріалів справи доказів на підтвердження факту перерахування їй первісними кредиторами тіл кредитів, а також не надало обґрунтованих розрахунків заборгованості. Окремо ОСОБА_1 акцентувала увагу суду на тому, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу є завищеними та не відповідають складності цієї справи у зв`язку із чим відповідачка просила суд зменшити суму таких витрат.
ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», у свою чергу, скерувало на адресу суду відповідь на відзив у якому підтримало свою позицію, викладену в позові.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
04 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі – ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та ОСОБА_1 укладений договір № 4030456 про надання споживчого кредиту (далі – Договір № 4030456). 
Так, за умовами Договору № 4030456 ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 3 500 грн (п. 1.2.1) строком на 360 днів (п. 1.3.) зі сплатою процентів за користування кредитним коштами в розмірі 2% на день (п. 1.4.1).
Також умовами п. 2.1 та п. 2.2 Договору № 4030456 обумовлено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 . Суму кредиту товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору (а.с. 19-27).
Із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № 4030456, що здійснений ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», вбачається, що станом на 24 травня 2024 року за останньою обліковувався борг на загальну суму 19 810 грн із яких 3 500 грн – заборгованість за тілом кредиту й 16 310 грн – заборгованість за процентами. Відомостей щодо погашення боргу за вказаним договором цей розрахунок не містить (а.с. 32-36).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ним до вищевказаного боргу ОСОБА_1 донараховані проценти за користування кредитними коштами в сумі 8 890 грн (а.с. 37-38).
05 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі – ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та ОСОБА_1 укладений договір № 7139200 про надання споживчого кредиту далі – Договір № 7139200).
Відповідно до умов Договору № 7139200 ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 2 100 грн (п. 1.3) строком на 360 днів (п. 1.4) зі сплатою процентів за користування кредитним коштами в розмірі 1,99% на день (п. 1.5.1).
Разом із тим, п 1.5.2 Договору № 7139200 передбачена що за ним діє знижена процента ставка 0,01% в день у разі сплати споживачем до 04 листопада 2023 року або протягом трьох календарних дів, що слідують за вказаною датою коштів у сумі не менше першого платежу, визначеного в графіку платежів або у разі якщо споживач здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
Також умовами п. 2.1 Договору № 7139200 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 (а.с. 47-52).
Із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № 7139200, що здійснений позивачем, вбачається, що за нею обліковується борг на загальну суму 9 110,22 грн із яких 2 100 грн – заборгованість за тілом кредиту, 3 844,68 грн - заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором та 5 265,54 грн – заборгованість за процентами, нарахованими позивачем (а.с. 12 зворот, 58-59).
24 травня 2024 року між ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладений договір факторингу 24/05/2024 на підставі якого ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 4030456 від 04 жовтня 2023 року на загальну суму 19 810 грн із яких 3 500 грн – заборгованість за тілом кредиту та 16 310 грн – заборгованість за процентами (а.с. 122-127,62, 71-73).
27 травня 2024 року між ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладений договір факторингу № 27.05/24-Ф на підставі якого ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 7139200 від (а.с. 128-138, 41, 74-75).
25 листопада 2024 року рішенням єдиного учасника ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» № 251124/1 назва цього товариства змінена на ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с. 131).
Згідно із листом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-20510 від 08 грудня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 на яку 05 жовтня 2023 року зараховано платіж в сумі 2 100 грн, а 04 жовтня 2023 року зараховано платіж на суму 3 500 грн (а.с. 218).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). 
У постанові Верховного Суду від 08 травня 2024 року по справі № 381/1647/21 виснувано, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Частиною першою ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Частина друга ст. 1081 ЦК України визначає, що грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.
Згідно з положеннями ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання не сприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Так, позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачкою умов кредитних договорів та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості. 
Разом із тим, стосовно доводів сторони відповідачки про те, що вищевказані кредитні договори не містять у собі умов кредитування суд зазначає, що такі доводи повністю спростовуються матеріалами справи.
Зокрема, при дослідженні умов кредитного Договору № 4030456 та кредитного Договору № 7139200 судом установлено, що у них зазначено суму кредитування, строк повернення кредитних коштів, порядок обрахування процентів, які слід сплатити за користування кредитами, а також порядок надання кредитів.
Таким чином, суд відхиляє зазначені доводи ОСОБА_1 як безпідставні.
Щодо тверджень відповідачки про відсутні доказів на підтвердження факту перерахування їй кредитних коштів первісними кредиторами, то суд вказує, що і такі доводи відповідачки спростовуються матеріалами справи, зокрема листом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-20510 від 08 грудня 2025 року в якому зазначено, що у день підписання кредитних договорів на її картковий рахунок перераховувалися кредитні кошти, які були тілами кредитів.
Окрім цього, суд також відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо того, що матеріали справи не містять у собі детальних розрахунків заборгованості, оскільки такі розрахунки долучені ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до позову і досліджені судом в межах цього провадження.
У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2023 року в справі № 922/1280/22 викладений правовий висновок, відповідно до якого Верховний Суд зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами.
Так, перевіряючи правильність обрахунку заборгованості за Договором № 4030456 суд вказує на те, що ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 3 500 грн (п. 1.2.1) строком на 360 днів (п. 1.3.) зі сплатою процентів за користування кредитним коштами в розмірі 2% на день (п. 1.4.1). Разом із тим, докази погашення заборгованості за цим договором у матеріалах справи відсутній.
Таким чином, борг ОСОБА_1 за цим договором складає 28 700 грн із яких 3 500 грн – заборгованість за тілом кредиту, а 25 200 грн – заборгованість за процентами (із розрахунку 3 500 грн х 2 % х 360 днів).
Тобто, заборгованість відповідачки за Договором № 4030456 обрахована позивачем правильно.
Щодо Договору № 7139200 ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 2 100 грн (п. 1.3) строком на 360 днів (п. 1.4) зі сплатою процентів за користування кредитним коштами в розмірі 1,99% на день (п. 1.5.1). Разом із тим, докази погашення заборгованості за цим договором у матеріалах справи відсутній.
Таким чином, борг ОСОБА_1 за цим договором має складати 17 144,40 грн із яких 2 100 грн – заборгованість за тілом кредиту, а 15 440,40 грн – заборгованість за процентами.
Отже, заборгованість відповідачки за Договором № 7139200 обрахована позивачем правильно.
Ураховуючи викладене вище, суд уважає, що цей позов підлягає до повного задоволення.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Так, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї цивільної справи, які складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.
Щодо питання стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. 
За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу останнім до матеріалів позову долучено: копію договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 120-121); копію заявки № 8712 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; копію акту прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; копію рахунку на оплату № 8712-26/08-2025 від 26 травня 2025 року (а.с. 57).
Зокрема, із зазначеного акту приймання-передачі наданої правничої допомоги убачається, що адвокатом Столітнім М.М. в межах цього провадження надані послуги з: зустрічі адвоката з клієнтом та надання ним усної первинної консультації на суму 890 грн; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи на суму 1 760 грн; аналізу чинного законодавства та судової практики на суму 890 грн; підготовчки декількох позицій для ефективного захисту та узгодження цієї позиції з клієнтом на суму 890 грн; письмової консультації з посиланням на законодавство України та судову практику на суму 1 760 грн; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання доказів на суму 1 760 грн; складання позовної заяви на суму 2 640 грн; складання та оформлення додатків до позовної заяви на суму 890 грн; складання та оформлення процесуальних документів на суму 1 760 грн; представництво інтересів клієнта, в тому числі участь у судових засіданнях на суму 1 760 грн.
Загальна вартість наданої правової допомоги згідно із цим актом становить 15 000 грн.
Так, у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 виснувано, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
Отже, у цій постанові Верховний Суд висловив правову позицію з питання, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за наслідками розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи лише має бути сплачено.
У подальшому від вищевказаної правової позиції Верховний Суд не відступав (постанова від 22 січня 2021 року в справі № 925/1137/19).
Таким чином, ураховуючи вищевикладену судову практику з приводу врегулювання подібних правовідносин, а також зважаючи на клопотання сторони відповідача стосовно зменшення судових витрат позивача на професійну правничу допомогу суд уважає за необхідне зменшити суму таких витрат до 9 700 грн.
Зазначений висновок суду обумовлений тим, що надання адвокатом ряду консультацій клієнту з приводу необхідності та порядку судового захисту його прав, а також підготовка декількох позицій щодо порядку такого захисту не є витратами, пов`язаними із розглядом цієї справи у суді. Окрім цього, суд також вказує на те, що розгляд цієї справи здійснений у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, що унеможливлює адвоката Столітнього М.М. надати послуги щодо участі в судовому засіданні.
Отже, суд уважає суму 9 700 грн (із розрахунку 15 000 – 890 – 890-1 760-1 760) такою, що відповідає принципу співмірності та розумності витрат позивача на професійну правничу допомогу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАТРАСТ КАПІТАЛ» (вул. Загородня, 15, оф. 118/2, м. Київ, код ЄДРПОУ 44559822) заборгованість за кредитними договорами № 4030456 від 04 жовтня 2023 року та № 7139200 від 05 жовтня 2023 року в загальній сумі 39 910 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот десять) гривень 22 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАТРАСТ КАПІТАЛ» судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАТРАСТ КАПІТАЛ» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 700 (дев`ять тисяч сімсот) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 14 квітня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький