КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 373/867/25
номер провадження №22-ц/824/3178/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 
на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2025 року /суддя Керекеза Я.І./
у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся з позовом до суду і просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за Договором надання коштів у кредит (із комісією за надання кредиту) № 8587155 від 10 жовтня 2024 року в розмірі 17400 грн 00 коп., що складає 10000 грн 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 29 грн 00 коп. заборгованості по процентах, 5000 грн 00 коп. заборгованості по процентах за понаднормове користування та 2371 грн 00 коп. комісії. Також просив стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн 00 коп. та витрати на правничу допомогу в розмір 7100 грн 00 коп.
Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2025 року у позові відмовлено. /а.с. 74-77/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що договір укладено в електронній формі шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви та використання одноразового ідентифікатора (134605), що повністю відповідає вимогам статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та статей 205, 207 ЦК України. Апелянт наголошує, що факт перерахування кредитних коштів у сумі 10 000 грн 00 коп. на банківський рахунок відповідача (№ НОМЕР_1 ) підтверджується належним первинним документом - довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000007489/ТНПП від 04 лютого 2025 року, яка містить усі обов`язкові реквізити відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, апелянт вказує, що суд безпідставно відхилив цю довідку як неналежний доказ, посилаючись на відсутність договору між позивачем та ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», хоча такий договір не є предметом спору і не впливає на факт перерахування коштів саме відповідачу. Апелянт також зазначає, що суд порушив принцип змагальності та диспозитивності (ст. 12, 13 ЦПК України), не дав належної оцінки всім поданим доказам і дійшов передчасного висновку про недоведеність позовних вимог, чим порушив вимоги статей 76, 77, 79, 80, 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. 
ОСОБА_2 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, шляхом направлення судових документів на електронну адресу, відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 10 жовтня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено Договір надання коштів у кредит (із комісією за надання кредиту) № 8587155 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (134605). Відповідно до умов договору позивач перерахував відповідачу кредитні кошти в розмірі 10 000 грн 00 коп. на банківський рахунок, вказаний відповідачем. Відповідач не виконав зобов`язання з повернення кредиту, у зв`язку з чим станом на 31 січня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 17 400 грн 00 коп.
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався статтею 1054 ЦК України про те, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; статтею 1049 ЦК України про те, що позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, встановлені договором; статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» про те, що електронний договір укладається шляхом акцепту оферти та вважається укладеним у письмовій формі; статтею 78 ЦПК України про те, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» про те, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; пунктами 5.6 Положення №254 та 62 Положення №75 НБУ про те, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій.
Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання відповідачу кредитних коштів, їх фактичного використання, розміру встановленого кредитного ліміту, а також не доведено, що відповідач ознайомився та погодився саме з тими Умовами і правилами, Тарифами та іншими документами, на які посилається позивач (витяг з Умов і правил не містить підпису відповідача та не підтверджує дату і час його ознайомлення), у зв`язку з чим позовні вимоги є недоведеними, а позов не підлягає задоволенню.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов договору.
Згідно зі ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати банківське обслуговування кожному, хто до неї звернеться. Умови такого договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі. Електронний договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція може бути зроблена шляхом розміщення оферти в мережі Інтернет. Відповідь про акцепт може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви в електронній формі або вчинення дій, що вважаються акцептом.
У підписаній ОСОБА_2 . Анкеті-заяві чітко вказано, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить договір. Відповідач підтвердив, що ознайомився з цими документами у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Крім того, він визнав електронний цифровий підпис аналогом власноручного підпису. /а.с. 29/
Особливістю продукту «ClickCredit» є дистанційне обслуговування без відділень. Укладення договору - шляхом підписання Анкети-заяви з використанням одноразового ідентифікатора. Така форма договору повністю відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та статей 205, 207 ЦК України.
Суд першої інстанції безпідставно вимагав від позивача надання первинних документів. У дистанційному продукті видача кредиту відбувається не шляхом класичного перерахування коштів за платіжним дорученням, а шляхом встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок клієнта після підписання Анкети-заяви та активації картки в мобільному додатку. Факт подальшого використання відповідачем кредитного ліміту (здійснення операцій за карткою) сам по собі є достатнім і переконливим доказом отримання та використання кредитних коштів. Вимога суду про надання додаткових «первинних документів» не ґрунтується на нормах ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію» та усталеній практиці Верховного Суду у аналогічних справах, оскільки в дистанційних банківських продуктах видача кредиту фіксується саме встановленням ліміту, а не окремим платіжним документом.
Перерахування кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000007489/ТНПП від 04 лютого 2025 року, яка містить усі необхідні реквізити первинного документа (дата, сума, номер платежу, реквізити отримувача) /а.с. 43/. Суд першої інстанції безпідставно визнав цю довідку неналежним доказом, посилаючись на відсутність договору між позивачем та ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС». Однак для підтвердження факту перерахування коштів достатньо самої довідки, яка містить усі необхідні реквізити первинного документа. Відсутність договору між позивачем та платіжною компанією не спростовує факту перерахування коштів саме відповідачу.
Умови і правила позивача, Тарифи та інші додатки до договору постійно доступні в публічному доступі, а відповідач, підписуючи Анкету-заяву, підтвердив ознайомлення з ними. Здійснення операцій за карткою є підтвердженням згоди з умовами договору.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність факту надання кредитних коштів та відсутність погоджених умов є помилковим і таким, що не ґрунтується на матеріалах справи. Наявність підписаної Анкети-заяви, довідки про перерахування коштів та факту використання кредитного ліміту є достатніми доказами укладення договору та видачі кредиту.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.
За вказаних обставин рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права щодо оцінки доказів. Воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Колегія суддів також вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 100,00 грн. На підтвердження факту понесення таких витрат до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 12 вересня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 25 лютого 2025 року та платіжні документи /а.с. 48-55/. Суд встановив, що вказані витрати є реальними, документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними з розглядом даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та значенням справи для сторони. Колегія суддів вважає, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу відповідає критеріям розумності та співмірності, заперечення відсутні, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
В порядку ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір також підлягає відшкодуванню на користь позивача.
Керуючись статтями 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - задовольнити повністю.
Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924) заборгованість у розмірі 17 400,00 грн та судові витрати у розмірі 7100, 00 грн витрат на правову допомогу, 3 028,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції і 4542, 00 грн в суді апеляційної інстанції.
Всього стягнути 32 070 (тридцять дві тисячі сімдесят) гривень 00 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: