Копія

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2026 р. Справа № 608/622/26
Номер провадження2/608/491/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Яковець Н. В. 
з участю секретаря Южди Л. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в місті Чорткові цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:

В лютому 2026 року позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В позовній заяві позивач вказав, що між акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 01 червня 2023 року - № 2002139406501, за яким позичальнику видано кредит у сумі 24 993,84 гривень; 25 липня 2024 року - № 1002210950601, за яким позичальнику видано кредит у сумі 56 200 гривень. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, її заборгованість перед позивачем станом на 05 січня 2026 року складає по кредитному договору від 01.06.2023 № 2002139406501 – 36 570,76 гривень, з яких: 24 993,84 гривень - заборгованість за кредитом; 11 576,92 гривень – заборгованість за процентами; по кредитному договору від 25.07.2024 № 1002210950601 – 71 570,81 гривень, з яких: 52 892,22 гривень - заборгованість за кредитом; 5,81 гривень – заборгованість за процентами, 18 672,78 гривень – заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості по вказаних кредитних договорах склала 108 141,57 гривень.
На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у вказаному розмірі, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 622,40 гривень.
Ухвалою Чортківського районного суду від 06 березня 2026 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (без виклику) сторін. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача – АТ «ПУМБ» в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника в спрощеному позовному провадженні.
Відповідачка ОСОБА_1 заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву не подала, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходили, про розгляд справи повідомлена належним чином. 
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких мотивів. 
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Судом встановлено, що 01 червня 2023 року ОСОБА_1 підписала Заяву № 2002139406501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до даного договору відповідачці видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 2 500 гривень.
Також 25 липня 2024 року ОСОБА_1 підписала Заяву № 1002210950601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до даного договору відповідачці видано кредит в сумі 56 200 гривень.
Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається з матеріалів справи, банк свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості.
В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки. 
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитними договорами у ОСОБА_1 станом на 05 січня 2026 року утворилась заборгованість по кредитному договору від 01.06.2023 № 2002139406501 – 36 570,76 гривень, з яких: 24 993,84 гривень - заборгованість за кредитом; 11 576,92 гривень – заборгованість за процентами; по кредитному договору від 25.07.2024 № 1002210950601 – 71 570,81 гривень, з яких: 52 892,22 гривень - заборгованість за кредитом; 5,81 гривень – заборгованість за процентами, 18 672,78 гривень – заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості по вказаних кредитних договорах склала 108 141,57 гривень.
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
На підставі викладеного, з відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитними договорами у розмірі тіла кредиту та процентів в загальній сумі 89 468,79 гривень.
Водночас, суд не знаходить підстав для стягнення заборгованості за комісією до кредитному договору № 1002210950601 від 25.07.2024.
Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта плати за придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання фінансових послуг.
Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку (іншої фінансової установи), який отримав на те ліцензію, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, то така операція, як моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку (фінансової установи) та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором.
Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді винагороди за надання кредиту та/або за зміну умов договору є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабшої сторони договору, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.
Банк чи інша фінансова установа, не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє кредитодавець або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).
Інакше кажучи, банк чи інша фінансова установа, яка надає кредит неповноважні стягувати з позичальника плату (комісію) за його надання та управління кредитом, адже такі дії не становлять окрему фінансову послугу, яку б замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п.29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17).
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 686/1696/15-ц від 09.12.2020, № 622/1148/13-ц від 09.12.2020, № 236/2227/17-ц від 09.12.2020, № 724/1391/16-ц від 25.11.2020, № 483/2022/17-ц від 11.11.2020 та інших.
Відповідні висновки Верховного Суду стосуються усіх суб`єктів фінансових послуг з надання кредиту (позики).
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач неправомірно визначив в кредитному договорі сплату позичальником комісії. 
Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги судом задоволено частково, що становить 82,73 % (89 468,79 х 100 : 108 141,57), а тому з відповідачки підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 2 202,60 гривень (2 662,40 х 82,73 : 100).
Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 612, 1046-1050, 1054 Цивільного кодексу України, Кредитним договором № 2002139406501 від 01.06.2023, № 1002210950601 від 25.07.2024, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829, вул. Андріївська, 4 м. Київ, індекс 04070) заборгованість станом на 05 січня 2026 року:
за кредитним договором від 01.06.2023 № 2002139406501 в розмірі 36 570 (тридцять шість тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 76 копійок, з яких: 24 993 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто три) гривні 84 копійки - заборгованість за кредитом; 11 576 (одинадцять тисяч п`ятсот сімдесят шість) гривень 92 копійки – заборгованість за процентами; 
за кредитним договором від 25.07.2024 № 1002210950601 в розмірі 52 898 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот дев`яносто вісім) гривень 03 копійки, з яких: 52 892 (п`ятдесят дві тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 22 копійки - заборгованість за кредитом; 5 (п`ять) гривень 81 копійка – заборгованість за процентами;
в загальному розмірі 89 468 (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят вісім) 79 копійок, а також 2 202 (дві тисячі двісті дві) гривні 60 копійок витрат по сплаті судового збору. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: /підпис/
Згідно з оригіналом
Рішення набрало законної сили «___» ________________ 2026 року.
Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/622/26, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець 

Копію рішення видано «___»____________________202__ року.

Секретар: