Справа №443/1409/25
Провадження №2/443/51/26

РІШЕННЯ
іменем України

17 лютого 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді    Равлінка Р.Г.,
секретар судового засідання   Рибакова І.І.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою товариства з обмеженою відповідністю «Споживчий кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:
Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Пархоменко М.А. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з останнього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №25.02.2025-100001246 від 25.02.2025 у розмірі 25 783,38 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422, 40 грн.

Обґрунтування позовних вимог.
В обгрунтування позовних вимог представник позивача Пархоменко М.А., зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 25.02.2025 уклали Кредитний договір (оферти) №25.02.2025-100001246. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі – 10 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 25.02.2025, строком на 140 днів. Відповідно до умов кредитного договору № 25.02.2025-100001246 від 25.02.2025 Позичальнику надається Кредит на наступних умовах : дата надання/видачі кредиту – 25.02.2025; сума Кредиту: 10 000 грн 00 коп.; строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 14.07.2025; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит; розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія, пов`язана з наданням Кредиту – 15% від суми Кредиту та дорівнює 1 500 грн 00 коп.; неустойка: 100 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п. 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4790-72XX-XXXX-2241. Відповідно до Договору від 25.02.2025 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 10 000 грн на строк зазначений в умовах кредитного договору. ОСОБА_1 25.02.2025 отримав кредитні кошти у розмірі 10 000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 25 783,38 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 992,02 грн, по процентам в розмірі 11 191,36 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 4 600,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 2 153,99 грн від 10.03.2025 та 2 553,99 грн від 28.03.2025. При цьому, під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог, було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 21.08.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків /а.с.44-45/.
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 27.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 30.09.2025 /а.с.59-60/.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.09.2025 у зв`язку з клопотанням відповідача справу розглядом відкладено на 04.11.2025 /а.с.70/.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.11.2025 у зв`язку з клопотанням відповідача справу розглядом відкладено на 04.12.2025 /а.с.80/.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.12.2025 у зв`язку з клопотанням відповідача справу розглядом відкладено на 17.02.2026 /а.с.94/.
Розгляд справи по суті відбувся 17.02.2026 без участі сторін.
Представник позивача товариства з обмеженою відповідністю «Споживчий центр» у позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився.
Подав клопотання у якому просить відкласти розгляд справи на квітень 2026 року у зв`язку із перебуванням у відрядженні в іншій області по службовій необхідності та не має змоги вчасно врегулювати питання з позивачем та з`явитися в судове засідання.
Враховуючи розумні строки розгляду справ, та беручи до уваги той факт, що справа надійшла до суду 20.08.2025 та неодноразово відкладалась у зв`язку з клопотанням відповідача, до клопотання про відкладення судового засідання останнім не долучено жодного доказу, який би підтверджував факт перебування ОСОБА_1 у відрядженні в іншій області по службовій необхідності, а відтак суд приходить до висновку, що в задоволені клопотання відповідача ОСОБА_1 про відкладення судового засідання слід відмовити та розгляд справи провести у відсутності учасників справи, оскільки відповідач, будучи військовослужбовцем, клопотань про зупинення провадження у справі не подав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 25.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Споживчий центр», з метою отримання банківських послуг, та шляхом підписання заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення договору (оферти), підписав кредитний договір № 25.02.2025-100001246 від 25.02.2025 /а.с.16-22/.
Вищевказану заявку ОСОБА_1 підписав за допомогою накладення останнім електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е332.
Позичальнику надається Кредит на наступних умовах:
За цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (п.3.1 Пропозиції).
Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.3.2.)
Пункт 3.3 Пропозиції встановлює, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах:
3.3.1. Дата надання/видачі кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти:
3.3.2. Сума Кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти
3.3.3. Тип кредиту: кредитна лінія;
3.3.5. Строк, на який надається Кредит: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти:
3.3.6. Дата повернення (виплати) кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти:
3.3.7. Проценти за користування Кредитом (Проценти): встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти:
3.3.8. Графік платежів: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Судом також встановлено, що 25.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Споживчий центр», з метою отримання банківських послуг, та шляхом підписання заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення договору (оферти), підписав кредитний договір № 25.02.2025-100001246 від 25.02.2025 /а.с.22-24/.
Позичальнику надається Кредит на наступних умовах:
Дата надання/видачі кредиту 25.02.2025.
Сума Кредиту: 10 000 грн 00 коп.
Строк, на який надається Кредит 140 днів з дати його надання. 
Дата повернення (виплати) кредиту 14.07.2025.
5. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена. Продовження (лонгація, пролонгація) строку договору не передбачена. Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Кредитодавець також інформує Позичальника про зміну строку повернення Кредиту шляхом відправлення повідомлення в особистий кабінет Позичальника на вебсайті Кредитодавця, який є створеним на момент укладення даного кредитного договору або створюється Позичальнику при укладенні ним даного договору, та є обраним за згодою з Позичальником каналом для комунікації, для відправлення повідомлень про зміну строку повернення Кредиту та строку виплати кредиту. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. 
6. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
7. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія", економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 15% від суми Кредиту та дорівнює 1 500 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
15. Неустойка: 100 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
16. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої Позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України встановлюється законом.
В матеріалах справи міститься відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №25.02.2025-100001246 (кредитної лінії) від 25.02.2025, відповідно до якого позичальник підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 25.02.2025-100001246 від 25.02.2025, з якими він попередньо уважно ознайомився. /а.с.24-27/.
Відповідно до інформаційного повідомлення позичальника ОСОБА_1 надав ТОВ «Споживчий центр» свої контактні дані, інформацію про роботу, додаткові дані, близькі особи, треті особи, які надали згоду на взаємодію та підписав одноразовим ідентифікатором Е332 /а.с.27 - 28/.
Як вбачається із паспорту споживчого кредиту відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, інформація щодо реальної процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, про що свідчить його підпис у паспорті споживчого кредиту, шляхом накладення особистого електронного підпису одноразовим ідентифікатором А332 /а.с.29-32/.
Відповідно до листа УПР №9-1308 від 13.08.2025, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 25.02.2025 12:42:42 на суму 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 663494959, призначення платежу: Видача за договором кредиту №25.02.2025-100001246 /а.с.33/.
Відповідно до довідки – розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №25.02.2025-100001246 від 25.02.2025, заборгованість ОСОБА_1 разом становить 25 783,38 грн та складається із: 9 992,02 грн - основний борг; 11 191,36 грн – проценти, 4 600,00 грн – неустойка /а.с.37/.
Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 25.02.2025 – 25.08.2025, вбачається що ОСОБА_1 нараховувались проценти за користування кредитними коштами /а.с.50-58/.
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 від 24.02.2020 та посвідчення серії НОМЕР_3 від 17.02.2021, ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 НГУ та учасником бойових дій /а.с.67 на звороті/.
Відповідно до довідки №121 від 01.02.2025, №1255 від 11.12.2025, виданої військовою частиною НОМЕР_4 Національної гвардії України, молодший сержант ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.02.2020 по теперішній час /а.с.68 на звороті, 104/.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.
Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як вбачається з довідки – розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №25.02.2025-100001246 від 25.02.2025, заборгованість ОСОБА_1 разом становить 25 783,38 грн та складається із: 9 992,02 грн - основний борг; 11 191,36 грн – проценти, 4 600,00 грн – неустойка.
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за процентами у розмірі 11 191,36 грн, суд зазначає наступне.
Нормою частини 15 статті 14 Закону №2011-XII встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Згідно з положеннями частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що в частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним – з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Водночас, суд зауважує, що відповідач ОСОБА_1 з 20.02.2020 по терішній час є діючим військовослужбовцем. Ця обставина повністю підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою №1255 від 11.12.2025, виданою військовою частиною НОМЕР_4 Національної гвардії України.
За наведених обставин, в силу вимоги частини 15 статті 14 Закону №2011-XII (ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей») у ОСОБА_1 відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування позикою у сумі 11 191,36 грн, відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.
Одночасно щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 4 600,00 грн суд констатує наступне.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК Українита доповнено його пунктом 18 наступного змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".
Тобто в період існування особливих правових наслідків протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Згідно із правовим висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Враховуючи вищезазначене, те що станом на момент розгляду справи в Україні воєнний стан не скасовано і не припинено, відповідності до п. 18 «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України зазначається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення», а відтак суд приходить до висновку про відмову в цій частині позовних вимог.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 992,02 грн, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості за кредитним договором, а саме: 2 153,99 грн від 10.03.2025 та 2 553,99 грн від 28.03.2025, що разом становить 4 707,98 грн, а відтак дану суму слід зарахувати як погашення заборгованості за тілом кредиту та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 5 284,04 грн (9 992,02 - 4 707,98 =5 284,04).
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат у справі.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.
Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Споживчий центр» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 496,35 грн (5 284,04 х 100 : 25 783,38 = 20,49%; 2 422,40 : 100 х 20,49% = 496,35 грн).
Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду, матеріали даної справи не містять.
На підставі статей 11, 526, 598, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1046, 1047, 1048, 1049, 1056-1 Цивільного кодексу України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на корить товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за кредитним договором №25.02.2025-100001246 від 25.02.2025 у розмірі 5 284 (п`ять тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні 04 копійки та витрати на сплату судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 35 копійок, всього разом 5 780 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят) гривень 39 копійок. 
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        Р.Г. Равлінко