ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
27.02.2026	Справа № 910/3175/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/3175/25
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст-М» 
про стягнення 131957,90 грн
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст-М» (далі - відповідач) про стягнення 131957,90 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення умов договору поставки №2019/254 від 26.06.2019, не здійснив реєстрації податкових накладних по господарській операції за договором, у зв`язку з чим позивач зазнав збитків у розмірі 131957,90 грн неотриманого податкового кредиту на суму ПДВ.
Ухвалою Господарського суд міста Києва від 24.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/3175/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки на подачу заяв по суті спору.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023, який набрав чинності 21.07.2023 та введений в дію 18.10.2023, внесено зміни до ряду статей Господарського процесуального кодексу України.
Так, частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Як вбачається з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» Товариство з обмеженою відповідальністю «Віст-М» має зареєстрований «Електронний кабінет» в підсистемі «Електронний суд» в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі.
Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
З урахуванням зазначеного, ухвала Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу до Електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» в ЄСІТС.
З наявного в матеріалах справи повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, яке отримане з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що документ в електронному вигляді «ст.176 Ухвала про відкриття провадження у справі (без виклику сторін)» від 24.03.2025 по справі №910/3175/25 (суддя Васильченко Т.В.) було надіслано одержувачу ТОВ «Віст-М» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 24.03.25 о 20:50 год.
У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Втім відповідач, у визначений судом строк, не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.
Приписами ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віст-М» (далі - постачальник) було укладено договір поставки №219/254 (далі - договір), предметом якого за умовами пункту 1.1 є обов`язок постачальника передавати у встановлений строк у власність покупця готову продукцію, аксесуари і запасні частини (надалі по тексту - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар в асортименті, кількості та за ціною, узгодженою сторонами і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до пункту 1.2 договору замовлення та видаткові накладні, що видаються постачальником, крім беззаперечного доказу одержання товару покупцем, мають силу специфікацій в розумінні статті 266 Господарського кодексу України.
Згідно пункту 2.1 договору сторони домовилися при виконанні умов цього договору за можливістю використовувати технології EDI (Electronic Data Interchange - Електронний документообіг). Під технологією EDI (Електронний документообіг, обіг електронних документів) сторони розуміють сукупність процесів створення, обробки, надсилання, передачі, отримання, зберігання, використання та знищення електронних документів, що виконуються із застосуванням перевірки цілісності та з підтвердженням факту одержання таких документів.
За умовами пунктів 2.2, 2.3 договору при використанні технології EDI сторони дійшли згоди користуватися послугами інтегрованих провайдерів EDI та обмінюватися електронними документами через платформу провайдера EDI. Постачальник самостійно за власний рахунок здійснює підключення до Системи EDI, отримати Глобальний Локалізаційний номер у Системі EDI (GLN-номср), про що повідомляє Покупця в строк 10 календарних днів з моменту підключення.
Сторони домовились про можливість використовувати в електронному вигляді наступні документи, згідно уніфікованих стандартів EDI (далі Документи- EDI): замовлення; підтвердження замовлення; повідомлення про відвантаження; прайс-лист; видаткова накладна; акт розбіжностей; податкова накладна; замовлення на повернення; підтвердження замовлення на повернення; накладна на повернення товару; розрахунок коригування до податкової накладної. Всі поля, обумовлені структурою вище перелічених Документів-ЕДІ повинні бути заповнені. Документи-ЕДІ що мають незаповнені поля не приймаються до розгляду. При технічній можливості всі Документи-EDI повинні бути підписані ЕЦП (Електронним цифровим підписом) сторони, що їх склала, у відповідності до чинного законодавства України. Якщо у постачальника немає можливості підписувати Документи-EDI ЕЦП, постачальник зобов`язаний надати покупцеві вищезазначені документи в паперовому вигляді з накладанням оригінальних підписів відповідальних осіб у строки передбачені цим договором. Перелік документів не є вичерпним та сторонами можуть бути використані інші документи в електронному вигляді за згодою сторін (пункт 2.4 договору).
Пунктом 4.1 договору встановлено, що поставка товару покупцю за домовленістю сторін здійснюється постачальником на умовах DDP (згідно правил Інкотермс-2010) м. Київ, вул. Кирилівська,82, Київська область, м. Бровари, Об`їздна дорога, 62 або на умовах EX WORK (згідно правил Інкотермс-2010) зі складу постачальника м. Київ, вул. Антоновича, 51, та/або за іншою адресою (вказаним GLN /Global Location Number/ - глобальним номером розташування адреси доставки), погодженою сторонами у відповідних замовленнях. У передбачених чинним законодавством випадках постачальник зобов`язаний надати покупцю ТТН, а також відповідає за її ненадання/не своєчасне надання у визначеному законом порядку.
Відповідно до пункту 4.4 договору право власності на товар та ризики його випадкового знищення чи пошкодження переходить від постачальника до покупця в момент фактичної передачі товару покупцю, що підтверджується підписами обох Сторін на видатковій накладній.
За умовами пункту 4.6 договору у випадку відсутності розбіжностей між видатковою накладною та фактичною кількістю прийнятого товару, покупець підписує видаткову накладну - ЕЦП покупця.
Згідно пункту 5.1 договору ціна на товар встановлюється в національній валюті України - гривні, узгоджується сторонами в замовленні у відповідності до прайс-листа, наданого постачальником в системі EDI, та зазначається у рахунках-фактурах і видаткових накладних, що є невід`ємною частиною даного договору. Валюта розрахунку за договором - гривня.
Умовами пункту 5.2 договору встановлено, що загальна сума за цим договором складається з повної вартості товару, переданого постачальником покупцю, та визначається шляхом складання всіх сум, вказаних у видаткових накладних по всім партіям поставленого товару, за весь період дії цього договору, з чим сторони погоджуються.
Покупець оплачує товар, який постачається згідно даного договору, шляхом перерахування на рахунок постачальника грошових коштів у національній валюті України (гривні), при цьому сторони погодили, що оплата здійснюється один раз на 14 (чотирнадцять) календарних днів за реалізований покупцем товар, або за окремим письмовим погодженням з постачальником (пункт 5.3 договору).
Згідно пункту 6.12 договору у відповідності до ст. 201 Податкового кодексу України, постачальник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну, виписану на кожну партію товару у Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку та з дотриманням вимог, визначених чинним законодавством. Податкові документи постачальник надає покупцеві в електронному вигляді підписані електронними ключами уповноваженими особами, через системи електронної звітності та документообігу. Якщо сторонами використовується технології EDI, постачальник формує документ-EDI податкова накладна та реєструє його у Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку та з дотриманням вимог, визначених чинним законодавством.
Відповідно до пункту 6.13 договору якщо постачальник не реєструє своєчасно податкові документи у ЄРПН у порядку, визначеному законодавством, або реєструє документи, які оформлені з порушенням щодо складання та підписання, тим самим позбавляє покупця права на податковий кредит з ПДВ в період, в якому був придбаний товар згідно видатковим накладним, в такому разі сторони домовились вважати суму податкового кредиту з ПДВ як суму неустойки, яку постачальник повинен відшкодувати покупцю в тому періоді, в якому покупець був позбавлений права на податковий кредит. Сторони домовились, що у випадку, коли порушення постачальника щодо оформлення податкових документів призведуть до штрафних санкцій з боку державних органів, та унеможливлять віднесення сум до податкового кредиту з ПДВ, або будь-яких інших збитків для покупця та (або) його посадових осіб, постачальник зобов`язується відшкодувати такі збитки покупцю та його посадовим особам в повному обсязі. Якщо постачальник у наступних податкових періодах зареєстрував податкову накладну, а покупець скористався правом та включив податкову накладну до податкового кредиту згідно п. 198.6 ПКУ, в такому разі, покупець повинен повернути раніше отриману суму неустойки постачальнику в тому періоді, в якому покупець включив податкову накладну до податкового кредиту.
Пунктом 6.16 договору встановлено, що у випадку, якщо органами податкової служби (шляхом складання повідомлення-рішення, акту перевірки, довідки, внесення коригувань до облікової картки покупця як платника податку, іншим способом) та/чи рішенням (постановою) суду буде зменшено податковий кредит покупця з ПДВ по податковим накладним постачальника, зменшені податкові витрати покупця на вартість товарів, придбаних у постачальника, донараховані покупцеві податки, збори, обов`язкові платежі, нараховані штрафні санкції за порушення податкового законодавства чи судом буде прийнято рішення про стягнення на користь держави доходу, отриманого в результаті операції, що визнана недійсною/нікчемною, і, це буде пов`язано з: анулюванням (відміною) державної реєстрації постачальника; виключенням постачальника із реєстру платників податку на додану вартість (в тому числі анулювання свідоцтва платника ПДВ); господарськими відносинами постачальника і/або його контрагентів з підприємствами, які мають ознаки фіктивності, що зафіксовано в актах перевірки органів державної податкової служби чи рішенні (постанові) суду; неналежним чином ведення бухгалтерського і/або податкового обліку, несвоєчасним, неналежним чином, не в повному обсязі поданням в податкові органи обов`язкової податкової звітності; встановленням податковим органом чи судом недійсності (в тому числі нікчемності) угоди, що підписана між покупцем та постачальником чи постачальником та його контрагентом; стягненням на користь держави всього майна отриманого покупцем по недійсній/нікчемній угоді, що підписана між постачальником та покупцем; будь-якими фактами, в тому числі включаючи, але не обмежуючись, порушенням порядку реєстрації податкових накладних, відсутність обов`язкових реквізитів в податковій накладній, що пов`язані з порушенням постачальником і/або його контрагентами податкового законодавства. Постачальник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати направлення йому покупцем відповідної претензії (вимоги) про відшкодування збитків оплатити грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі, на яку покупцеві зменшено податковий кредит з ПДВ, зменшені податкові витрати, донараховані податки, збори, обов`язкові платежі, нараховані штрафні санкції, стягнено на користь держави, отримане по угоді, що визнане недійсною/нікчемною (далі - «Виплата»). У випадку наявності заборгованості покупця перед постачальником і не виконання постачальником в термін зазначений вище своїх зобов`язань по виплаті - виплата здійснюється шляхом проведення взаємозаліку. Покупець зобов`язаний провести процедуру оскарження рішення податкових органів в адміністративному та судовому порядку. На вимогу постачальника, надати представникам постачальника довіреність від імені покупця для представництва інтересів покупця в податкових органах, судах, а також належним чином завірені копії документів, на підставі яких податковими органами було зменшено податковий кредит по ПДВ за податковими накладними постачальника, зменшено витрати, донараховано податки, збори, обов`язкові платежі, нараховані штрафні санкції та ін. У випадку якщо рішення податкового органу/суду (яке послужило основою для виникнення зобов`язань по виплаті в подальшому буде визнано незаконним і скасовано (повністю або частково) покупець зобов`язаний повернути постачальнику отриману від нього «Виплату» у відповідній сумі (пропорційно, залежно від того, в якій частині акт/дії/рішення визнані незаконними, скасовані, змінені) протягом п`яти робочих днів, з моменту отримання документів, що підтверджують скасування актів/дій/рішень.
Цей договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє по « 31» грудня 2019 р. включно (пункт 11.1 договору).
За умовами пунктів 11.2, 11.3 договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань, які виникли під час дії цього договору. Договір вважається автоматично пролонгованим на один календарний рік, якщо жодна зі сторін не менш як за тридцять календарних днів до закінчення дії договору письмово не заявить про бажання його розірвати.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідачем у період з 2022 по 2024 роки (включно) було поставлено позивачу обумовлений товар на загальну суму 791747,39 грн, у тому числі ПДВ в сумі 131957,90 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних, які підписані уповноваженими представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень, за допомогою електронно-цифрових підписів.
Позивач виконуючи власні зобов`язання за договором в частині оплати повної вартості товару, сплатив на користь відповідача вартість поставленого товару, що підтверджується копіями платіжних інструкцій кредитового переказу коштів №4190 від 31.01.2022 на суму 96167,40 грн, №8871 від 14.02.2022 на суму 126983,70 грн, №74406 від 09.01.2023 на суму 123793,20 грн, №77097 від 23.01.2023 на суму 82831,08 грн, №79875 від 06.02.2023 на суму 47642,64 грн, №82191 від 20.02.2023 на суму 53986,56 грн, №129329 від 18.09.2023 на суму 22406,76 грн, №131738 від 02.10.2023 на суму 35264,52 грн, №135350 від 16.10.2023 на суму 32899,92 грн, №138910 від 30.10.2023 на суму 39575,10 грн, №142284 від 13.11.2023 на суму 61426,43 грн, №145766 від 27.11.2023 на суму 37099,44 грн, №149364 від 11.12.2023 на суму 42350,46 грн, №152744 від 26.12.2023 на суму 40899,18 грн, №196997 від 02.01.2024 на суму 22492,20 грн, №200088 від 15.01.2024 на суму 40316,22 грн, №203447 від 29.01.2024 на суму 38872,80 грн, №206230 від 12.02.2024 на суму 37519,38 грн, №219831 від 08.04.2024 на суму 47450,79 грн та №224299 від 22.04.2024 на суму 7534,24 грн.
Втім, як зазначає позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Віст-М» в порушення пунктів 6.12, 6.13 та 6.16 договору не провело реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товару по договору на загальну суму 131957,90 грн.
Так, як наголошує позивач, попри факти поставки та оплати товару, умови договору та вимоги діючого законодавства, ТОВ «Віст-М» не здійснило складання податкових накладних, на частину поставки товару на суму 657840,47 грн у тому числі ПДВ - 109640,08 грн, а саме по видаткових накладних №№ INVPOЗ20671702, INVPOЗ20682032, INVPOЗ20682034, INVPOЗ20678605, INVPOЗ20685802, INVPOЗ20689458, INVPOЗ20671530, INVPOЗ20685803, INVPOЗ20692810, INVPOЗ20697205, INVPOЗ20697206, INVPOЗ20702969, INVPOЗ20702970, INVPOЗ20709517, INVPOЗ20713225, INVPOЗ20713363, INVPOЗ20716772, INVPOЗ20716929, INVPOЗ20720180, INVPOЗ20720325, INVPOЗ20723173, INVPOЗ30740716, INVPOЗ30740715, INVPOЗ30745391, INVPOЗ30749640, INVPOЗ30749641, INVPOЗ30745392, INVPOЗ30753649, INVPOЗ30757475, INVPOЗ30753650, INVPOЗ30761426, INVPOЗ30757476, INVPOЗ30761427, INVPOЗ30766270, INVPOЗ30770574, INVPOЗ30766453, INVPOЗ30766271, INVPOЗ30774798, INVPOЗ30774799, INVPOЗ30770575, INVPOЗ30778872, INYPOЗ30778730, INVPOЗ30783644, INVPOЗ30791337, INVPOЗ30796629, INVPOЗ3079660, INVPOЗ30801729, INVPOЗ30801730, INVPOЗ30791338, INVPOЗ30807520, INVPOЗ30812472, INVPOЗ30807521, INVPOЗ30820140, INVPOЗ30625489, INVPOЗ30820141, INVPOЗ30830362, INVPOЗ30834399, INVPOЗ30825490, INVPOЗ30838385, INVPOЗ30838384, INVPOЗ30843129, INVPOЗ30847537, INVPOЗ30847538, INVPOЗ30843130, INVPOЗ30851338, INVPOЗ30856207, INVPOЗ30851587, INVPOЗ30856206, INVPOЗ30861346, INVPOЗ30861347, INVPOЗ30869181, INVPOЗ30869182, INVPOЗ30882195, INVPOЗ30875856, INVPOЗ30882196, INVPOЗ30888514, INVPOЗ30888237, INVPOЗ30888236, INVPOЗ30894298, INVPOЗ30894297, INVPOЗ30902794, INVPOЗ3090B284, INVPOЗ30902795, INVPOЗ30903160, INVPOЗ30913382, INVPOЗ30918266, INVPOЗ30923394, INVPOЗ30913381, INVPOЗ30923395, INVPOЗ30931475, INVPOЗ30931476, INVPOЗ30936953, INVPOЗ30936954, INVPOЗ30942021, INVPOЗ30946912, INVPOЗ30946911, INVPOЗ30951872, INVPOЗ30951871, INVPOЗ30956850, INVPOЗ30956849, INVPOЗ30961305, INVPOЗ30956851, INVPOЗ30965897, INVPOЗ30970880, INVPOЗ30975890, INVPOЗ30965898, INVPOЗ30975891, INVPOЗ30984469, INVPOЗ30990151, INVPOЗ30984470, INVPOЗ30990150, INVPOЗ31001006, INVPOЗ31001007, INVPOЗ31006598, INVPOЗ30995461, INVPOЗ31006597, INVPOЗ31012609, INVPOЗ31012610, INVPOЗ31017482, INVPOЗ31022066, INVPOЗ31026256, INVPOЗ31022067, INVPOЗ31017789, INVPOЗ31017483, INVPOЗ31030058, INVPOЗ31036455, INVPOЗ31047334, INVPOЗ31057743, INVPOЗ31063566, INVPOЗ31069552, INVPOЗ31069309, INVPOЗ31074096, INVPOЗ31078864, INVPOЗ31086473, INVPOЗ31091522, INVPOЗ31095895, INVPOЗ31095896, INVPOЗ31091752, INVPOЗ31100201, INVPOЗ31100202, INVPOЗ31104925, INVPOЗ31110389, INVPOЗ31115260, INVPOЗ31115259, INVPOЗ31120190, INVPOЗ31120491, INVPOЗ31124894, INVPOЗ31425157, INVPOЗ31124893, INVPOЗ31120189, INVPOЗ31129808, INVPOЗ31137610, INVPOЗ31143104, INVPOЗ31148357, INVPOЗ31148356, INVPOЗ31137611, INVPOЗ31153456, INVPOЗ31158884, INVPOЗ31158885, INVPOЗ31153457, INVPOЗ31166484, INVPOЗ31171390, INVPOЗ31177847, INVPOЗ31184219, INVPOЗ31184010, INVPOЗ31166485, INVPOЗ31189614, INVPOЗ40004112, INVPOЗ40008423, INVPOЗ40004113, INVPOЗ40008424, INVPOЗ40012848, INVPOЗ40012849, 6, INVPOЗ40017497, INVPOЗ40017495, INVPOЗ40024929, INVPOЗ40029952, INVPOЗ40029951, INVPOЗ40024930, INVPOЗ40034766, INVPOЗ40038653, INVPOЗ40038654, INVPOЗ40034767, INVPOЗ40042611, INVPOЗ40042610, INVPOЗ40047486, INVPOЗ40052025, INVPOЗ40056113, INVPOЗ40047487, INVPOЗ40056114, INVPOЗ40052279, INVPOЗ40060053, INVPOЗ40060054, INVPOЗ40064052, INVPOЗ40068888, INVPOЗ40073454, INVPOЗ40073455, INVPOЗ40068887, INYPOЗ40081504, INVPOЗ40086098, INVPOЗ40081505, INVPOЗ40086097, INVPOЗ40093939, INVPOЗ40099438, INVPOЗ40103423, INVPOЗ40107243, INVPOЗ40111072, INVPOЗ40111071, INVPOЗ40103424, INVPOЗ40116039, INVPOЗ40121049, INVPOЗ40121050, INVPOЗ40116040, INVPOЗ40126056, INVPOЗ40130944, INVPOЗ40126365, INVPOЗ40135957, INVPOЗ40135958, INVPOЗ40144224, INVPOЗ40144662, INVPOЗ40149847, INVPOЗ40154878, INVPOЗ40149846, INVPOЗ40159793, INVPOЗ40164081, INVPOЗ40169222, INVPOЗ40173662, INVPOЗ40173661, INVPOЗ40169223, INVPOЗ40177714, INVPOЗ40181607, INVPOЗ40185549, INVPOЗ40185550, INVPOЗ40181608, INVPOЗ40177715, INVPOЗ40150494, INVPOЗ40195542, INVPOЗ40190493, INVPOЗ40199868, INVPOЗ40199867, INVPOЗ40203540, INVPOЗ40207667, INVPOЗ40203841, INVPOЗ40207668, INVPOЗ40212692, INVPOЗ40217469, INVPOЗ40212693, INVPOЗ40217468, INVPOЗ40221637, INVPOЗ40225864, INVPOЗ40221638, INVPOЗ40229698, INVPOЗ40225865, INVPOЗ40221961, INVPOЗ40234538, INVPOЗ40234539, INVPOЗ40239080, INVPOЗ40242992, INVPOЗ40246833, INVPOЗ40250735, INVPOЗ40250736, INVPOЗ40255723, INVPOЗ40260285, INVPOЗ40260284, INVPOЗ40255724, INVPOЗ40264280, INVPOЗ40264279, INVPOЗ40273978, INVPOЗ40268951, INVPOЗ40268950, 113, INVPOЗ40281678, INVPOЗ40287989, INVPOЗ40287990, INVPOЗ40293963, INVPOЗ40281679, INVPOЗ40293964, INVPOЗ40299694, INVPOЗ40298728, INVPOЗ40303901, INVPOЗ40298727, INVPOЗ40303902, INVPOЗ40322880, INVPOЗ40312247, INVPOЗ40317787, INVPOЗ40327657, INVPOЗ40341041, INVPOЗ40332640, INVPOЗ40312248, INVPOЗ40341042, INVPOЗ40332641, INVPOЗ40346461, INVPOЗ40350925, INVPOЗ40327658, INVPOЗ40322881, INVPOЗ40317788, INVPOЗ40355285, INVPOЗ40359449, INVPOЗ40359448, INVPOЗ40364654, INVPOЗ40364653, INVPOЗ40369178, INVPOЗ40373385, INVPOЗ40377201, INVPOЗ40369179, INVPOЗ40377202, INVPOЗ40381826, INVPOЗ40381825, INVPOЗ40373386, INVPOЗ40392053, INVPOЗ40397029, INVPOЗ40392054, INVPOЗ40408003, INVPOЗ40402199, INVPOЗ40387449, INVPOЗ40402198, INVPOЗ40408002.
Водночас, як позивач зазначає, що із вказаного вище загального обсягу поставки товару на загальну суму 791747,39 грн, у тому числі ПДВ 131957,90 грн, відповідачем, як постачальником, було складено податкові накладні на суму 133906,92 грн у тому числі ПДВ 22317,82 грн, втім реєстрація по таких податкових накладних була зупинена, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про реєстрацію податкової накладаної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних №9012942246 від 28.01.2022, №9013046853 від 28.01.2022, №9013008393 від 28.01.2022, №9031988175 від 15.02.2022, №9032223176 від 15.02.2022, №9031990960 від 15.02.2022, №9031977787 від 15.02.2022, №9256776514 від 30.11.2022, №9264940155 від 12.12.2022, №9282454169 від 28.12.2022, №9282532609 від 28.12.2022, №9282459696 від 28.12.2022, №9283609380 від 29.12.2022, №9283609932 від 29.12.2022, №9284910067 від 30.12.2022, №9284921555 від 30.12.2022, №9284916206 від 30.12.2022, №9284918201 від 30.12.2022, №9284924581 від 30.12.2022, №9284917768 від 30.12.2022, №9284916745 від 30.12.2022, №9284924663 від 30.12.2022, №9284920840 від 30.12.2022, №9284916005 від 30.12.2022, №9284921510 від 30.12.2022, №9284917674 від 30.12.2022, №9284922810 від 30.12.2022, №9284923914 від 30.12.2022, №9284910959 від 30.12.2022, №9284931334 від 30.12.2022, №9284912156 від 30.12.2022, №9284916209 від 30.12.2022, №9284905509 від 30.12.2022, №9229752162 від 08.09.2023, №9242379719 від 18.09.2023, №9242378263 від 18.09.2023, №9242394333 від 18.09.2023, №9242376053 від 18.09.2023, №9242393403 від 18.09.2023, №9242365637 від 18.09.2023, №9242391354 від 18.09.2023, №9242374838 від 18.09.2023, №9242355751 від 18.09.2023, №9242389208 від 18.09.2023, №9242390685 від 18.09.2023, №9242387005 від 18.09.2023, №9242375265 від 18.09.2023, №9242393691 від 18.09.2023, №9242348071 від 18.09.2023, №9242392531 від 18.09.2023, №9242390582 від 18.09.2023, №9242385450 від 18.09.2023, №9242380972 від 18.09.2023, №9242392522 від 18.09.2023, №9242394264 від 18.09.2023, №9242368041 від 18.09.2023, №9242390561 від 18.09.2023 та №9242390944 від 18.09.2023.
У подальшому, за частиною податкових накладних було отримано рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних із відміткою про відмову у реєстрації податкових накладних №7027735/41870702 від 08.07.2022, №7027736/41870702 від 08.07.2022, №7027737/41870702 від 08.07.2022, №7027738/41870702 від 08.07.2022, №7027739/41870702 від 08.07.2022, №7027740/41870702 від 08.07.2022, №7027741/41870702 від 08.07.2022.
Отже, відповідач, станом на дату подачі даної позовної заяви до суду позбавив позивача права на податковий кредит на загальну суму 131957,90 грн, яка складається із сум втраченого податкового кредиту по поставкам товару, податкові накладні по яким взагалі не складалися на суму ПДВ у розмірі 109640,08 грн, та по податковим накладним, реєстрацію яких було зупинено, на суму 22317,82 грн.
При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА» зверталося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст-М» з вимогою про відшкодування суми податкового кредиту згідно договору поставки №2019/254 від 26.06.2019 та претензіями №02-01/25-4 від 02.01.2025 та №05-03/24-100 від 05.03.2024, в яких, з огляду на недоотримання податкового кредиту через нездійснення відповідачем реєстрації податкових накладних у ЄРПН за податковими зобов`язаннями, що виникли на підставі договору, вимагав у відповідача відшкодувати збитки.
Однак, вказані вимога та претензії були залишені відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно пункту 6.12 договору у відповідності до ст. 201 Податкового кодексу України, постачальник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну, виписану на кожну партію товару у Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку та з дотриманням вимог, визначених чинним законодавством. Податкові документи постачальник надає покупцеві в електронному вигляді підписані електронними ключами уповноваженими особами, через системи електронної звітності та документообігу. Якщо сторонами використовується технології EDI, постачальник формує документ-EDI податкова накладна та реєструє його у Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку та з дотриманням вимог, визначених чинним законодавством.
Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За приписами пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
За умовами пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Як вбачається з викладеного вище, згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок у встановлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.
Відтак, враховуючи наведені приписи Податкового кодексу України, а також положення пункту 6.12 договору, відповідач повинен був зареєструвати в ЄРПН податкові накладні за видатковими накладними у період з 2022 по 2024 роки (включно) на загальну суму 791747,39 грн, у тому числі ПДВ в сумі 131957,90 грн, у строк встановлений статтею 201 Податкового кодексу України.
Проте, як вбачається з матеріалів справи і не спростовано відповідачем, останнім в порушення вищенаведених положень законодавства не зареєстровано відповідні податкові накладні у встановленому законом порядку, що позбавило позивача права включити суму податку на додану вартість у загальному розмірі 131957,90 грн до складу податкового кредиту та, відповідно, права скористатись можливістю зменшення податкового зобов`язання на вказану суму.
Згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2019 року у справі № 908/1568/18, Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 серпня 2018 року у справі № 917/877/17 та Верховного Суду від 10.01.2022 у справі №910/3338/21, при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних належним способом захисту для заявника (покупця) може бути звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.
Так, в силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин та дії кодексу) встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
За змістом статті 224 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин та дії кодексу) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено.
Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин та дії кодексу) до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Отже, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність не настає.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення.
Відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.
Таким чином, при пред`явленні вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. У свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.
У даному випадку, протиправна поведінка відповідача, яка полягала в порушенні обов`язку щодо складення та реєстрації відповідних податкових накладних, позбавила позивача права включити суми податку на додану вартість у розмірі 131957,90 грн до складу податкового кредиту та, відповідно, права скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на вказану суму. 
Відтак, саме внаслідок поведінки відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА» понесло збитки.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, із загального обсягу поставки товару на суму 791747,39 грн, у тому числі ПДВ 131957,90 грн, відповідачем, як постачальником, було складено податкові накладні на суму 133906,92 грн у тому числі ПДВ 22317,82 грн, втім реєстрація по таких податкових накладних була зупинена, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про реєстрацію податкової накладаної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.
При цьому, як встановлено судом, у подальшому за частиною податкових накладних було отримано рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних із відміткою про відмову у реєстрації податкових накладних №7027735/41870702 від 08.07.2022, №7027736/41870702 від 08.07.2022, №7027737/41870702 від 08.07.2022, №7027738/41870702 від 08.07.2022, №7027739/41870702 від 08.07.2022, №7027740/41870702 від 08.07.2022, №7027741/41870702 від 08.07.2022.
Згідно з пунктом 4 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 № 520 (далі - Порядок № 520), у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Пунктом 12 названого Порядку передбачено, що рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.
Матеріали справи не містять доказів оскарження відповідачем рішень про зупинення реєстрацій податкових накладних, як і не містять доказів оскарження рішень про відмову в їх реєстрації.
Згідно постанов Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №916/334/22 та від 02.05.2024 у справі №910/155/23 сам факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.
Отже, відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН, внаслідок чого один контрагент був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання, власне і є протиправною поведінкою іншого контрагента.
При цьому, хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку в публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2019 року у справі № 908/1568/18).
Враховуючи зазначене, має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 3 серпня 2018 року у справі № 917/877/17 та від 3 грудня 2018 року в справі № 908/76/18.
Відтак, зважаючи на наявність усіх елементів складу господарського правопорушення у даному випадку, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимоги позивача щодо відшкодування на його користь збитків у розмірі 131957,90 грн за рахунок відповідача.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення збитки, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 2422,40 грн.
Так, позовну заяву подано в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» у зв`язку з чим має бути застосований понижуючий коефіцієнт у розмірі 0,8, визначений частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, при цьому, позивач в частині надмірно сплаченого судового збору не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням про його повернення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22.
Керуючись статтями 13, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст-М» про стягнення 131957,90 грн задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст-М» (03150, місто Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 65, ідентифікаційний код 41870702) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА» (01103, місто Київ, б.-р. Міхновського Миколи, буд. 8-А, ідентифікаційний код 37193071) збитки у сумі втраченого податкового кредиту у розмірі 131957 (сто тридцять одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят сім) грн 90 коп. та судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 27.02.2026.

Суддя	Т.В. Васильченко