Єдиний унікальний номер 205/17439/25
Номер провадження3/205/77/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2026 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Таус М.М., при секретарі Мікуновій К.Ю., за участі захисника-адвоката Лихачової М.Б. розглянувши у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2025 року о 12 годині 56 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись у Новокодацькому районі міста Дніпра по вулиці Велика Діївська, біля будинку №175, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. На законну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП, зокрема шляхом направлення SMS-повідомлень із повісткою про виклик у призначені судові засідання, а також інформування військової частини, в якій він проходить військову службу.
Захисник – адвокат Лихачова М.Б. під час розгляду справи в суді зазначила, що її підзахисний ОСОБА_1 обізнаний про час та місце розгляду справи, принаймні на 8 квітня 2026 року, проте прибути в судове засідання не має можливості через проходження військової служби. Натомість, жодних підтверджень поважності причин відсутності ОСОБА_1 в судовому засіданні суду не надала.
Також, від захисника ОСОБА_1 , адвоката Лихачової М.Б., 17.12.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про зупинення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 від 15.11.2001, довідкою № 352 від 25.08.2025, а також безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 31.07.2018. У зв`язку з виконанням покладених на нього завдань ОСОБА_1 на даний час не має можливості з об`єктивних причин реалізовувати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, зокрема брати участь у судових засіданнях, тоді як для повного та всебічного з`ясування обставин справи, у тому числі надання пояснень, необхідною є його особиста участь. У зв`язку з викладеним захисник просить зупинити провадження у справі № 205/17439/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до звільнення його з військової служби.
Крім того, 17.12.2025 через підсистему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 , адвоката Лихачової М.Б., надійшли заперечення на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 501162 від 02.11.2025, зі змісту яких вбачається, що 02.11.2025 близько 12 год. 56 хв. ОСОБА_1 перебував у транспортному засобі ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_6 , рухаючись до місця розташування своєї військової частини для виконання покладених на нього завдань військової служби. Однак по дорозі він був зупинений працівниками поліції, які, не повідомивши жодної підстави для зупинки, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та склали протокол про адміністративне правопорушення. У запереченнях зазначено, що вказані матеріали не відповідають вимогам чинного законодавства, а зібрані докази є недопустимими у зв`язку з порушенням встановленого процесуального порядку. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 501162 від 02.11.2025 зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху. Водночас, як зазначає захисник, вказаний протокол як основний доказ вини не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Зокрема, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у тому числі такі докази не містяться і у відеозаписах з нагрудних відеореєстраторів. З аналізу відеозаписів вбачається, що зафіксовано стоянку транспортного засобу, у якому перебував ОСОБА_1 , а не його рух та керування ним. Таким чином, відсутній беззаперечний зв`язок між особою, яка перебувала за кермом, та ОСОБА_1 . Крім того, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху обов`язок пройти медичний огляд покладається саме на водія транспортного засобу. Разом із тим захисник зазначає, що працівники поліції не є уповноваженими особами на проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України. Також вказано, що ОСОБА_1 одразу повідомив працівникам поліції про те, що є військовослужбовцем. Крім того, працівниками поліції не складено ані акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, ані направлення на медичний огляд, що унеможливлює перевірку обставин, викладених у протоколі, та дотримання встановленої процедури. За таких умов відсутні належні докази того, що огляд проводився у встановленому законом порядку, а також неможливо встановити, чи погоджувалась особа з результатами огляду та чи підлягала направленню до медичного закладу. Як убачається з відеозаписів, працівником поліції не було належним чином роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також не надано можливості ознайомитися з протоколом, що є порушенням вимог п. 11 Інструкції. Підстави для проведення огляду були відсутні. Відповідно до Інструкції № 1452/735 огляд можливий лише за наявності ознак сп`яніння. У протоколі зазначено про наявність таких ознак, однак з відеозаписів не вбачається, що працівник поліції повідомляв про них або належним чином їх фіксував, обмежившись загальним запитанням щодо вживання алкоголю.
Також, 08.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 , адвоката Лихачової М.Б., надійшло клопотання, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час безпосереднього виконання службових обов`язків. З урахуванням викладеного, на думку захисника, дії ОСОБА_1 були неправильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на момент вчинення інкримінованого діяння він перебував у статусі військовослужбовця та безпосередньо виконував обов`язки військової служби. За таких обставин підлягає застосуванню спеціальна норма — ст. 172-20 КУпАП, яка регулює відповідальність військовослужбовців за перебування у стані сп`яніння під час виконання службових обов`язків або відмову від проходження відповідного огляду. Натомість ст. 130 КУпАП є загальною нормою, що застосовується до невизначеного кола осіб і не враховує спеціального суб`єкта та особливостей проходження військової служби. Таким чином, у даному випадку, на думку захисника, має місце неправильна юридична кваліфікація, що полягає у неврахуванні спеціального суб`єкта правопорушення та умов його вчинення. У зв`язку з цим захисник просить провадження у справі № 205/17439/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 , адвокат Лихачова М.Б., заявлені клопотання підтримала, зазначивши, що позиція з підзахисним узгоджена частково, питання щодо визнання ним вини їй не відоме, оскільки останній планував надати пояснення суду особисто.
З метою забезпечення належного та своєчасного розгляду справи суд неодноразово вживав заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду, а також для з`ясування обставин проходження ним військової служби.
Зокрема, на адресу військової частини НОМЕР_3 судом направлялися запити щодо підтвердження факту проходження ОСОБА_1 військової служби, можливості забезпечення його явки до суду з урахуванням виконання службових обов`язків, а також доведення до його відома інформації про призначення судового засідання. Як вбачається з довідок про доставку електронних листів, зазначені повідомлення були отримані адресатом, однак відповіді на них до суду не надходили.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи, а відтак мав достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, зокрема для подання письмових пояснень, узгодження правової позиції із захисником, а також вжиття заходів щодо прибуття до суду, у тому числі з урахуванням направлення судових повісток на адресу військової частини.
Разом із тим будь-яких відомостей про об`єктивну неможливість участі у судовому засіданні або належних підтверджень поважності причин неявки до суду не надано.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.
Судом досліджено: протокол серії ЕПР1№501162 від 02.11.2025 року; рапорт поліцейського взводу №2 роти№4 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області Виноградчого А.А. від 02.11.2025 року; відеозапис із нагрудної камери інспектора Управління патрульної поліції у місті Дніпрі, на якому зафіксовано обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 501162 від 02.11.2025 року відносно ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням та виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.
ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відповідно до яких водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Відмова від проходження такого огляду є самостійною формою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судом досліджено відеозаписи з нагрудних камер інспекторів Управління патрульної поліції у м. Дніпрі, на яких зафіксовано обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 501162 від 02.11.2025 відносно ОСОБА_1 .
Зазначені відеозаписи було оглянуто у судовому засіданні. Із їх змісту вбачається, що зафіксовано зупинку транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Останній повідомив, що є військовослужбовцем, перебував на відпочинку разом з особою, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні, та їде з риболовлі, також зазначив, що перебуває у відрядженні. Під час спілкування працівник поліції зазначив про наявність у ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота, після чого останній повідомив, що вживав алкоголь, а саме банку пива. На запитання ОСОБА_1 щодо причини зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив, що водій зобов`язаний користуватися ременем безпеки. Працівником поліції було роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння — як на місці зупинки, так і у медичному закладі, а також повідомлено, що у разі відмови буде складено протокол за відмову від проходження огляду. У відповідь ОСОБА_1 попросив вимкнути боді-камеру, на що отримав відмову, після чого висловив усну відмову від проходження огляду. Після складання протоколу його зміст було оголошено працівником поліції, після чого протокол підписано ОСОБА_1 .
Оцінюючи досліджений у судовому засіданні відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, суд виходить з того, що зазначений доказ є належним та допустимим, оскільки відображає фактичні обставини події та процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та повідомив, що повертається з риболовлі разом із пасажиром, що підтверджує факт керування транспортним засобом саме ним.
Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що працівником поліції було зазначено про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, зокрема запаху алкоголю з порожнини рота, після чого останній повідомив про вживання алкогольного напою.
Суд також встановив, що працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, а також наслідки відмови від його проходження.
Незважаючи на це, ОСОБА_1 висловив чітку усну відмову від проходження огляду, що зафіксовано на відеозаписі.
Його зміст узгоджується з іншими матеріалами справи. Сумнівів щодо цілісності відеозапису, безперервності фіксації подій, а також ознак стороннього втручання чи монтажу судом не встановлено.
Обставин, які б свідчили про примус, введення в оману або інші порушення під час проведення зазначених процесуальних дій, судом не встановлено.
Таким чином, досліджений відеозапис підтверджує факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП утворює склад адміністративного правопорушення.
Оцінюючи доводи захисника, викладені у поданих запереченнях та клопотаннях, у їх сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до наступних висновків.
Доводи захисника щодо відсутності доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, на якому зафіксовано, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу у момент його зупинки. При цьому сам ОСОБА_1 не заперечував факту керування, повідомивши обставини поїздки, зокрема що повертається з риболовлі та перебуває на відпочинку.
Суд звертає увагу на непослідовність позиції захисника, оскільки у поданих запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення зазначено про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тоді як у клопотанні щодо неправильної правової кваліфікації захисник, навпаки, вказує, що останній керував транспортним засобом як військовослужбовець під час безпосереднього виконання службових обов`язків.
Суд також звертає увагу, що у запереченнях на протокол захисник зазначає, що ОСОБА_1 перебував у транспортному засобі ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_6 , рухаючись до місця розташування військової частини для виконання покладених на нього службових обов`язків, та був зупинений працівниками поліції без повідомлення підстав для такої зупинки. Водночас з дослідженого відеозапису вбачається, що сам ОСОБА_1 повідомив про перебування у відрядженні, відпочинок та повернення з риболовлі, а також зафіксовано, що працівником поліції було повідомлено причину зупинки транспортного засобу — порушення правил користування ременем безпеки. Зазначене свідчить про невідповідність доводів захисту фактичним обставинам справи та спростовує твердження про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу.
Посилання захисника на невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП суд оцінює критично, оскільки сам по собі протокол не є єдиним доказом у справі. Його зміст перевірено судом у сукупності з іншими доказами, зокрема відеозаписом, який підтверджує викладені у протоколі обставини, у зв`язку з чим підстав для визнання його недопустимим доказом суд не вбачає.
Доводи щодо відсутності акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення до медичного закладу також не впливають на наявність складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Як встановлено судом, така відмова була висловлена ОСОБА_1 та зафіксована на відеозаписі, що є достатньою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Посилання захисника на порушення порядку роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.
Окремо суд оцінює доводи захисника щодо не вірної кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП оскільки правильною була б кваліфікація за ст. 172-20 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Натомість ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність військовослужбовців за перебування у стані сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби або відмову від проходження відповідного огляду, що передбачає наявність спеціального суб`єкта та обов`язкову умову — вчинення правопорушення саме під час виконання службових обов`язків.
Як убачається з дослідженого відеозапису, ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу повідомив, що повертається з риболовлі та фактично відпочиває. На пряме запитання поліцейського чи перебуває ОСОБА_1 при виконанні завдань військової служби, останній зазначив, що після складного відрядження він «відпросився у командира» і рухається з риболовлі додому. При цьому, на конкретне питання поліцейського ОСОБА_1 зазначив, що йому залишилося доїхати додому менше одного кілометра. 
Таким чином, тобто твердження захисника – адвоката Лихачової М.Б. про виконання ОСОБА_1 військового обов`язку під час його зупинки та оформлення матеріалів справи не підтверджено жодними доказами і спростовано відомостями, які зафіксовані на дослідженому відеозаписі. 
За таких обставин відсутні підстави для застосування спеціальної норми ст. 172-20 КУпАП, а сам по собі статус військовослужбовця не виключає застосування до особи загальних норм адміністративного законодавства, зокрема у сфері безпеки дорожнього руху.
Таким чином, доводи захисника щодо неправильної юридичної кваліфікації є безпідставними, не ґрунтуються на законі та не відповідають фактичним обставинам справи, а дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наведені захисником доводи зводяться до переоцінки доказів та не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи.
Оцінивши всі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує вимоги ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, а також відсутність обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачених ст. 17 КУпАП. Строк притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи та запобігання вчиненню нових правопорушень.
З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір підлягає сплаті особою, на яку накладено адміністративне стягнення.
На підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП України, керуючись ст.ст. 8, 33, 36, 40-1, 280, 282, 283 КУпАП, суд, —
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та покласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу. Про сплату штрафу правопорушник зобов`язаний повідомити суд шляхом надання відповідних платіжних документів (квитанцій).
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя: Максим ТАУС