КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 363/4053/25 Головуючий у суді першої інстанції -Олійник С.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6031/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О., 
секретар Цуран С.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуВишгородської окружної прокуратури в інтересах Вишгородської районної державної адміністрації на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 27 листопада 2025 року по цивільній справі за позовом Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство про витребування земельної ділянки лісового фонду із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації звернувся до суду із вказаним позовом.
У позовній заяві просив суд витребувати на користь держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації із незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 3221880802:15:001:0003, площею 0,1048 га. 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27 серпня 2025 року справа прийнята до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 23 вересня 2025 позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків, а саме: долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки із кадастровим номером 3221880802:15:001:0003, площею 0,1048 га, чинної на дату подання позовної заяви з метою визначення ціни позову та сплати судового збору.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27 листопада 2025 року позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку неусуненням недоліків позовної заяви.
Не погодившись із таким судовим рішенням, заступник керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В апеляційній скарзі зазначає, що позовна заява відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, підстав для подання прокурором до суду експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки немає. 
Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили. 
В судовому засіданні в апеляційному суді взяв участь прокурор Федоренко О.П., який підтримав апеляційну скаргу Вишгородської окружної прокуратури Київської області, просив задовольнити її з викладених підстав. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як видно із матеріалів справи, 13 жовтня 2025 року ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків в строк 10 днів з дня отримання ухвали, для усунення зазначених у ній недоліків, шляхом надання суду оцінки (експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки) здійсненої в порядку, визначеному законом, чинну на дату подання позовної заяви, визначити судовий збір і здійснити доплату судового збору.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач у встановлений ч. 11 ст. 187 ЦПК України строк не усунув недоліки позовної заяви відповідно до ухвали суду від 13 жовтня 2025 року.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суде першої інстанції з таких підстав.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у статтях 175, 177 ЦПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.
У позовній заяві керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області ціна позову була визначена в розмірі 833 грн, до позовної заяви додані докази сплати судового збору, виходячи із зазначеної ціни позову - в розмірі 3028 грн.
Відповідно до положень статей 175, 176 ЦПК України саме позивач визначає ціну позову. ЦПК України не містить вимог щодо надання позивачем до позовної заяви звіту або висновку про оцінку майна, яке є предметом позову.
Разом з тим, частиною 2 ст. 176 ЦПК України визначено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Встановивши, що вартість земельних ділянок, які просить витребувати прокурор, вочевидь не відповідає ринковій і доказів ринкової вартості даних ділянок прокурор не надає, суд першої інстанції на виконання вимог ч. 2 ст. 176 ЦПК України не був позбавлений можливості визначити суму судового збору, що підлягає сплаті у максимальному розмірі, встановленому законом для вимог майнового характеру.
На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та залишив позовну заяву без руху з підстав не надання доказів вартості земельних ділянок, що є правом особи, що звертається до суду.
Отже, суд першої інстанції не мав підстав для встановлення вимоги щодо подання прокурором до суду документів щодо оцінки земельної ділянки та, відповідно, для залишення позову без розгляду в зв`язку з невиконанням цих вимог.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 08 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Вишгородської окружної прокуратури в інтересах Вишгородської районної державної адміністрації задовольнити.
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 27 листопада 2025 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст складено 20 квітня 2026 року. 

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома