ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1251/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Кашляк Софія Андріївна, звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач, МОУ), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 14 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 02.05.2025 № 217/975;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачу як члену сім`ї (дружині) загиблого (померлого) ОСОБА_2 внаслідок захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини, одноразову грошову допомогу у розмірі 1/6 частини від 15 000 000 грн згідно з абзацом 1 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та здійснити виплату такої одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона постійно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням суду про встановлення даного факту від 26.11.2024 у справі № 944/1152/24. Згідно з витягом з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у військовослужбовця (протокол № 1898 від 05.12.2022), захворювання солдата ОСОБА_2 «Гостра серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця» підтверджене витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.08.2022 № 218, матеріалами службового розслідування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.07.2022 № 708), довідкою про безпосередню участь у бойових діях № 4600 від 02.08.2022 начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , повідомленням начальника Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02.08.2022, виданого виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Львівської області, яке послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - захворювання і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини. Позивач вказала, що звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги як член сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця. З огляду на те, що ОСОБА_1 не отримала відповіді на її заяву, представник позивача подала адвокатський запит про надання витягу з протоколу засідання, на якому було прийнято рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Головне управління соціальної підтримки Міністерства оборони України 13.01.2026 надіслало лист-відповідь № 220/13/50 від 02.01.2026, до якого долучило витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.05.2025 року № 217/975, згідно з п.14 якого, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 02.08.2022 - в розмірі 1/6 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 310 125 грн. Позивач вважає вказане рішення комісії протиправним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що починаючи з 24.02.2022 особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, виплачується така допомога саме у розмірі, визначеному абзацом 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», тобто у розмірі 15 000 000 гривень, а не у розмірах, визначених підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII та абзацом 2 пункту 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 - 750 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть). Просить позов задовольнити повністю.
Відповідач позову не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Вказує, що на відміну від Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 975, Постанова № 168 містить звужений перелік підстав для виплати допомоги у збільшеному розмірі. Розмір допомоги у сумі 15 000 000 грн передбачений лише на період дії воєнного стану, у чітко визначених випадках та покликаний підвищити рівень соціального захисту сімей саме загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців. Однак, як зауважує відповідач, у справі відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_2 за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва), від яких могла настати його смерть. Натомість згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 27.07.2022 № 2789 причиною смерті ОСОБА_2 послужили: a) гостра серцево-судинна недостатність; б) ішемічна хвороба серця. Також згідно з витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної ВЛК № 1898 від 05.12.2022 захворювання солдата ОСОБА_2 «Гостра серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця» послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - захворювання і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини. Зважаючи на дану обставину, вказує, що підстави для призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168, відсутні, оскільки смерть її чоловіка настала внаслідок захворювання, а не загибелі чи поранення військовослужбовця. Беручи до уваги даний факт, а також зважаючи на те, що військовослужбовець ОСОБА_2 помер природньою смертю, а не внаслідок загибелі (поранення, контузії, каліцтва), відповідач вважає, що у позивача відсутнє право на отримання допомоги у збільшеному розмірі відповідно до пункту 2 Постанови № 168. Також відповідач звертає увагу, що зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу є формою втручання в дискреційні повноваження Міністерства оборони України та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Просить у задоволенні позову відмовити.
Не погоджуючись із відповідачем, позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій щодо аргументів, наведених у відзиві, заперечив. Зазначає, що після прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 168 положення п.2 цієї Постанови щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил України, вступали у правову колізію з положенням абзацу першого підпункту а п.1 ст.16-2 Закону № 2011-XII і п.5 Постанови № 975, які визначають значно менший розмір такої одноразової грошової допомоги, а саме: розмір 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, що у 2023 році становило 2 013 000,00 гривень. У зв`язку з цим, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 29.07.2022 № 2489-IX (далі- Закон №2489-IX) ст.16-2 Закону № 2011-XII доповнено ч.3 такого змісту: Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України. У п.1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону № 2489-IX зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п.3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24 лютого 2022 року. На думку позивача, положення ч.3 ст.16-2 Закону № 2011-XII, яке передбачає, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року, а отже, після введення правового режиму воєнного стану законодавець визначив єдиний розмір одноразової грошової допомоги, яка вплачується членам сім`ї у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час дії воєнного стану - 15 000 000 грн. Просить застосувати правові висновки у подібних правовідносинах, які сформульовані Верховним Судом у постанові від 17.07.2024 у справі № 600/548/23-а та у постанові від 22.08.2024 у справі № 380/9868/23.
Ухвалою від 26.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.
Відповідач 23.02.2026 (вх. № 14161) подав відзив на позовну заяву.
Позивач 27.02.2026 (вх. № 16242) подав відповідь на відзив.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно із довідкою Військової частини НОМЕР_1 № 4600 від 02.08.2022, солдат ОСОБА_2 , який проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у періоди: з 08.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 30.06.2022; з 01.07.2022 по 25.07.2022.
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 2789 від 27.07.2022, виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 судово-медичної експертизи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причиною смерті є хвороби: Гостра серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 02.03.2023, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 02.08.2022 складено відповідний актовий запис № 312. Місце смерті: Україна, Миколаївська область, Баштанський район, селище Перемога.
Згідно з актом службового розслідування від 11.08.2022, який проводився з метою встановлення причин, умов та обставин, які призвели до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 навідника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , встановлено, що його смерть:
настала у результаті гострої серцево-судинної недостатності, ішемічної хвороби серця, під час здійснення військовослужбовцем заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, під час виконання обов`язків військової служби;
не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Відповідно до витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 05.12.2022 № 1898, захворювання солдата ОСОБА_2 «Гостра серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця», підтверджене витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.08.2022 № 218, матеріалами службового розслідування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.07.2022 № 708), довідкою про безпосередню участь у бойових діях № 4600 від 02.08.2022 начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , повідомленням начальника Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи № 1525 від 17.10.2022, яке на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 2789 від 27.07.2022 Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02.08.2022, виданого виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Львівської області, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 -захворювання і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно з рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26.11.2024 у справі № 944/1152/24, яке набрало законної сили, встановлено факт спільного проживання однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з квітня 2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.
Головне управління соціальної підтримки Міністерства оборони України надіслало відповідь 02.01.2026 № 220/13/50 на адвокатський запит представника позивача ОСОБА_3 , в якій повідомило, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, прийняла рішення, протокол від 02.05.2025 № 217/975, про призначення одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_2 .
Згідно із пунктом 14 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.05.2025 № 217/975, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2016 № 975 дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 02.08.2022 - в розмірі 1/6 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 310 125 (триста десять тисяч сто двадцять п`ять) грн 00 коп.
Вважаючи протиправним пункт 14 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 02.05.2025 № 217/975, позивач звернулася до суду з цим позовом.
При вирішенні спору, суд керувався таким.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі здійснює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, в редакції від 13.04.2022, чинній на момент смерті ОСОБА_2 ).
Згідно з пунктом 1 статті 16 Закону України № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до вимог пункту другого статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Звідси слідує, що подія смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби і подія смерті військовослужбовця під час проходження військової служби є визначеними законом підставами для призначення допомоги.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у статті 16-1 Закону № 2011-XII. За приписами вказаної норми у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Виходячи з такого законодавчого врегулювання, вказана одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.
Відповідно до пункту 1, 6 статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно до пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання Закону № 2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок № 975, в редакції від 01.01.2025, чинній на момент прийняття рішення МОУ, оформленого протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 02.05.2025 № 217/975).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.
Згідно з підпунктами 1-3 пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі: 
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Відповідно до змісту пункту 9 Порядку № 975, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать:
діти, зокрема усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їх батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
онуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до приписів пункту 11 Порядку № 975 одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) призначається і виплачується: 
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);
у разі смерті військовослужбовця або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадку, передбаченому підпунктом 2 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть;
у разі загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
За правилами пункту 12 Порядку № 975, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. 
У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 9 цього Порядку, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 32 цього Порядку, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.
Відповідно до пункту 32 Порядку № 975, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Порядком, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Як встановлено судом, Головне управління соціальної підтримки Міністерства оборони України надіслало відповідь 02.01.2026 № 220/13/50 на адвокатський запит представника позивача Ставрук Наталії, в якій повідомило, що Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, прийняла рішення, протокол від 02.05.2025 № 217/975, про призначення одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_2 .
Згідно із пунктом 14 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.05.2025 № 217/975, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2016 № 975 дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 02.08.2022 - в розмірі 1/6 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 310 125 (триста десять тисяч сто двадцять п`ять) грн 00 коп.
Позивач вважає вказане рішення комісії протиправним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що починаючи з 24.02.2022 особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, виплачується така допомога саме у розмірі, визначеному абзацом 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», тобто у розмірі 15 000 000 гривень.
З приводу таких аргументів позивача, слід звернути увагу на таке.
28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), згідно з пунктом 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 2 Постанови № 168 (в редакції від 29.03.2025, чинній на момент прийняття рішення МОУ, оформленого протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 02.05.2025 № 217/975) особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
У вказаній редакції абзац 1 пункту 2 Постанови № 168 застосовується з 25 серпня 2024 року.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
За приписами абзацу 3 пункту 2 Постанови № 168 розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначається відповідно до абзацу другого підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону.
Відповідно до абзацу 5 пункту 2 Постанови № 168, у разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, у рівних частках.
За приписами абзацу 8 пункту 2 Постанови № 168, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1 - 1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Отже, Постанова № 168 є нормативно-правовим актом, який встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 цієї постанови, у період дії воєнного стану. При цьому виплата збільшеного до 15 000 000 грн розміру одноразової допомоги згідно пункту 2 Постанови № 168, передбачена для сімей військовослужбовців лише у двох випадках: 1) у разі загибелі військовослужбовця; 2) у разі, якщо військовослужбовець помер внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Верховний Суд неодноразово висловлював правовий висновок (у постановах від 29.03.2024 (справа № 440/3321/23) від 21.08.2024 (справа № 160/20229/22), від 18.11.2024 (справа № 240/1743/24), відповідно до якого питання розміру допомоги визначається окремо та залежить від окремих чинників (умов), а саме:
у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (абзац 1 пункту «а» частини першої статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ);
у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (абзац 2 пункту «а» частини першої стаття 16-2 Закону № 2011-ХІІ);
у розмірі 15 000 000 грн на період дії воєнного стану для сімей загиблих осіб (абз. 1 п. 2 Постанови № 168).
Суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України передбачено три розміри одноразової грошової допомоги, для кожного із яких читко визначені на законодавчому рівні умови призначення та виплати.
Так, на відміну від Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 975, Постанова № 168 містить звужений перелік підстав для виплати допомоги у збільшеному розмірі, через те, що розмір допомоги у сумі 15 000 000 грн передбачений лише на період дії воєнного стану та виключно для сімей загиблих військовослужбовців, а також померлих, але внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців.
Повертаючись до обставин справи, суд зазначає, що відповідно до акту службового розслідування від 11.08.2022, який проводився з метою встановлення причин, умов та обставин, які призвели до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 навідника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , встановлено, що його смерть:
настала у результаті гострої серцево-судинної недостатності, ішемічної хвороби серця, під час здійснення військовослужбовцем заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, під час виконання обов`язків військової служби;
не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 2789 від 27.07.2022, виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 судово-медичної експертизи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причиною смерті є хвороби: Гостра серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця.
Відповідно до витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 05.12.2022 № 1898, захворювання солдата ОСОБА_2 «Гостра серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця», підтверджене витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.08.2022 № 218, матеріалами службового розслідування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.07.2022 № 708), довідкою про безпосередню участь у бойових діях № 4600 від 02.08.2022 начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , повідомленням начальника Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи № 1525 від 17.10.2022, яке на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 2789 від 27.07.2022 Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02.08.2022, виданого виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Львівської області, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 -захворювання і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Суд зауважує, що будь-яка загибель передбачає припинення життя внаслідок впливу зовнішніх чинників стрімкої дії (вибух, постріл, удар, дія хімічних речовин), які не сумісні із життям та не залишають людині шансу вижити.
Смерть, на відміну від загибелі, характеризується припиненням життя через захворювання, які викликають збої в функціонуванні (роботі) внутрішніх органів людини, що забезпечують її життєдіяльність.
Якщо ці збої були викликані пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини, то розмір допомоги визначено на рівні 15 000 000 грн.
Суд зазначає, що відповідач не заперечує право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, проте спірним у цій справі є питання розміру грошової допомоги, який регламентується різними постановами Кабінету Міністрів України.
Із встановлених обставин справи, ОСОБА_2 не мав поранень (контузій, травм, каліцтв), помер природною смертю внаслідок захворювання, тому він не належить до категорії загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців, що давало б позивачу право на отримання допомоги у збільшеному розмірі. Отже, позивачкем помилково ототожнюється поняття «загибель (смерть) внаслідок поранення» із «смертю внаслідок захворювання».
Доказів отримання ОСОБА_2 поранення (травми, контузії чи каліцтва), які б слугували причиною смерті, суду не надано. 
Варто зазначити, що норми Постанови № 168 не передбачають можливості виплати одноразової грошової допомоги у випадку смерті військовослужбовця за інших причин, ніж внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).
Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.03.2025 у справі № 280/2749/24.
З приводу посилань позивача ОСОБА_1 на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 380/9868/23 та від 17.07.2024 у справі № 600/548/23-а, то суд звертає увагу позивача, що фактичні обставини цих справ є схожими, але в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України, суд зобов`язаний враховувати саме останній правовий висновок Верховного Суду у схожих за фактичними обставинами справах. Зважаючи на це, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.08.2024 у справі № 380/9868/23, суд не бере до уваги, оскільки в постанові від 17.03.2025 у справі № 280/2749/24, прийнятій пізніше за ту, на яку посилається позивач, зроблено інші правові висновки, які викладені в цьому рішенні і враховані судом при розгляді цієї справи.
Таким чином, зважаючи на те, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання, а не поранення (травми, контузії чи каліцтва), то у ОСОБА_1 не виникло права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168.
Суд зауважує, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем вказані вимоги щодо доказування правомірності свого рішення виконано.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, суд виснує, що таке прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено, тому відсутні підстави для визнання такого рішення протиправним і його скасування, тому у задоволенні першої позовної вимоги слід відмовити. 
Оскільки друга позовна вимога є похідною від першої позовної вимоги, то також не підлягає до задоволення.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та висновки щодо кожної позовної вимоги, суд виснує про безпідставність позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати. 
Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
в и р і ш и в:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Міністерства оборони України (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_6) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хома О. П.