Справа № 299/1811/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

26 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – Джуги С.Д.
суддів – Кожух О.А., Мацунича М.В.
з участю секретаря судового засідання: Мочан М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович та апеляційною скаргою Виноградівської міської ради Закарпатської області на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08 серпня 2024 року у складі судді Леньо В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Колос», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача – Виноградівська міська рада Закарпатської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Державний реєстратор Берегівської районної державної адміністрації Вознюк Олександр Володимирович про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності,-
в с т а н о в и в :
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФГ «Колос», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача – Виноградівська міська рада Закарпатської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Державний реєстратор Берегівської районної державної адміністрації Вознюк Олександр Володимирович про витребування майна із чужого незаконного володіння, згідно якого просив витребувати з чужого незаконного володіння від ФГ «Колос» земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1 га (кадастровий номер 2121210100:07:011:0093) в м.Виноградів контур 215 та визнати право власності на дану земельну ділянку в цілому за позивачем.
В подальшому позивачем подано заяву про зміну предмету позову шляхом доповнення вимог позову вимогою про скасування рішення державного реєстратора Берегівської районної державної адміністрації Вознюка О.В. про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) від 23.12.2021 року, реєстраційним номером 833244521212, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1 га (кадастровий номер 2121210100:07:011:0093) в м.Виноградів контур 215 за ФГ «Колос».
Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 1,00 га (кадастровий номер 2121210100:07:011:0093) в м. Виноградів, контур 215 для ведення особистого селянського господарства, яка була йому виділена Виноградівською міською радою, а відповідний запис у ДРРП було здійснено державним реєстратором.
В грудні 2016 року відповідач ФГ «Колос» звернувся до Виноградівського районного суду із позовом до Виноградівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання частково недійсним та скасування рішення та визнання права власності на земельну ділянку. Зокрема ФГ “Колос” просив визнати недійсним та скасувати п.п. 1.1 п.1 рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області другої сесії сьомого скликання №33 від24.12.2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надано її у власність гр-ну ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер 2121210100:07:011:0093) в м. Виноградів, контур 215, а також визнати за фермерським господарством “Колос” право власності на дану земельну ділянку.
У своєму позові ФГ «Колос» посилалося на те, що є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства «8 Березня», якому на праві колективної власності належало1338.2 га землі. На підставі рішення загальних зборів останнього від 30.12.1998 р. і відповідно до акту прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей від 26.06.2000 р. указані землі були передані ФГ«Колос» включно зі спірною земельною ділянкою, яка є частиною господарського двору огородньої бригади (контур 215). Тобто, ця ділянка не могла перебувати в комунальній власності. Однак,Виноградівська міська рада всупереч законному праву ФГ «Колос» і в порушення земельного законодавства надала її у власність ОСОБА_1 .
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2017 року по даній справі у задоволенні позовної позови ФГ “Колос” до Виноградівської міської ради та ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, ФГ “Колос” подало апеляційну скаргу на рішення Виноградівського районного суду від 06 березня 2017 року по справі №299/3439/16-ц.
Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року апеляційну скаргу ФГ “Колос” задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення по справі, яким позов ОСОБА_2 до Виноградівської міської ради та ОСОБА_1 задоволено повністю:
Визнано недійсним та скасовано п.п. 1.1 п. 1 рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області другої сесії сьомого скликання № 33 від 24.12.2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надано її у власність гр-ну ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер2121210100:07:011:0093) в м. Виноградів, контур 215;
Визнано за фермерським господарством “Колос” право власності на дану земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер 2121210100:07:011:0093)в м. Виноградів, контур 215;
Стягнуто на користь ФГ Колос солідарно з Виноградівської міської ради та ОСОБА_1 , судові витрати по справі.
У липні 2017 року Виноградівська міська рада подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій,посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке помилково було скасовано і вирішити питання про постановлення окремої ухвали відносно колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області у цій справі.
У липні 2017 року ОСОБА_1 також подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій,посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції та вирішити питання про постановлення окремої ухвали відносно колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області у цій справі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2017року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу з Виноградівського районного суду. Цією ж ухвалою було зупинено виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.
06 листопада 2019 року постановою Верховного Суду по справі № 299/3439/16-ц було вирішено:
Касаційні скарги Виноградівської міської ради Виноградівського району Закарпатської області та ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині позовних вимог про визнання недійсним підпункту 1 пункту 1 рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області залишити без змін.
Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині позовних вимог фермерського господарства «Колос» про визнання за ним права власності на земельну ділянку скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
У задоволенні позову фермерського господарства «Колос» до Виноградівської міської ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.
Поновлено виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині позовних вимог про визнання недійсним підпункту 1 пункту 1 рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області.
В подальшому фермерське господарство «Колос» звернулося до державного реєстратора Вознюка О.В. (Берегівська районна державна адміністрація) з метою реєстрації права власності на спірну земельну ділянку (не дивлячись на те, що Верховний Суд відмовив ФГ у визнанні за ним права власності на спірну землю, а також не існує судового рішення, яким би право власності ОСОБА_1 було б припиненим чи скасованим).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від16.09.2022 року ОСОБА_1 дізнався, що державний реєстратор Вознюк О.В. завідомо знаючи, що Постановою ВС від 06.11.2019 року по справі №299/3439/16-ц у задоволенні позову фермерського господарства «Колос» до Виноградівської міської ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено, зареєстрував право власності ФГ “Колос” на спірну земельну ділянку.
З такими діями ФГ “Колос” та державного реєстратора не погоджується і вважає неприпустимими, так як права на реєстрацію права власності не мали.
Верховним Судом України при розгляді справи № 6-222цс14 висловлено правову позицію про те, що відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 152 ЗК України держава гарантує захист прав на землю, тобто наявних у особи і дійсних прав на землю, зареєстрованих у встановленому законом порядку, а також встановлює способи такого захисту.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема,витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
Негаторний позов – це позов власника, який є фактичним володільцем майна, добудь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.
Цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (частина перша статті 317 ЦК України), як різновид речових прав на чуже майно (пункт 1 частини першої статті 395 ЦК України) та як право, що виникає на договірних засадах, тобто договірне володіння.
Враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.
Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно,які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння.
Оскільки ФГ «Колос» здійснив протиправну державну реєстрацію права власності на це майно - то позивач змушений подати віндикаційний позов про витребування свого майна із чужого незаконного володіння.
Згідно правових висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 власник з дотриманням вимог статей 387 і388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.
Державний реєстратор порушив вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Надалі «Закон») під час скасування права власності позивача на спірну земельну ділянку та визнання права власності на неї за ФГ«Колос».
Відповідно до ст. 18 Закону Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Законом:
1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі] та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів(кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;
7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.
Державний реєстратор не виконав пункти 4 та 5 даної статті.
Так, відповідно до ст. 24 Закону державний реєстратор повинен був відмовити ФГ«Колос» у державній реєстрації прав за таких підстав:
3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;
5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
Так, не існує жодного судового рішення про скасування права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, також не існує жодного судового рішення про визнання права власності на дану земельну ділянку за ФГ «Колос».
Замість того, щоб відмовити ФГ «Колос» у вчиненні реєстраційних дій, державний реєстратор протиправно провів державну реєстрацію, внаслідок чого позбавив позивача права власності на вказану ділянку.
Частина 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Згідно приписів статті 31-1 вказаного Закону, яка визначає особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень, встановлено, що реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.
При цьому, пунктом 1 частини 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» врегульовано, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень,передбаченої Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.
Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.
У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 року по справі №299/3439/16-ц, на час прийняття оскаржуваного Рішення державного реєстратора Вознюк О.В. від 23.12.2021 року, містилася в реєстрі судових рішень (номер рішення в ЄДРСР 85493387), а тому державний реєстратор мав безперешкодний доступ до згаданого реєстру, для пересвідчення правомірності прийняття ним або відмови ним у проведенні державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ФГ «Колос».
Не зважаючи на вказані обставини, державним реєстратором Берегівської районної державної адміністрації Вознюк О.В., було прийнято рішення про державну реєстрацію прав, на земельну ділянку за ФГ «Колос», що належить скаржнику ОСОБА_1 .
Зважаючи на вищевикладене, оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором Берегівської районної державної адміністрації Вознюк О.В. з порушенням статей 10,18, 24 Закону, а тому підлягає скасуванню.
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв В.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, Окрім того, до апеляційної скарги включено заперечення на ухвалу суду від 10.06.2024 року про відмову у задоволенні клопотання третьої особи Виноградівської міської ради та позивача ОСОБА_1 про повернення на стадію підготовчого судового засідання та ухвалу суду від 28.06.2024 року про відмову у зупиненні провадження у справі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову, не дав їм належної правової оцінки та безпідставно відмовив у заявленому позові. 
В апеляційній скарзі Виноградівська міська рада Закарпатської області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлений позов  ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам апеляційної скарги  ОСОБА_1 . Також до апеляційної скарги включено заперечення на ухвалу суду від 10.06.2024 року про відмову у задоволенні клопотання третьої особи Виноградівської міської ради та позивача ОСОБА_1 про повернення на стадію підготовчого судового засідання.
У відзивах на апеляційні скарги Фермерське господарство «Колос» просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. 
В судове засідання апелянт ОСОБА_1 , його представник адвокат Нечаєв В.В., треті особи в судове засідання не з`явилися,про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності. 
Представник ФГ «Колос» Терек Я.Т. у судовому засіданні просить апеляційні скарги залишити без задоволення. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з приписами ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що за позивачем  ОСОБА_1 20.01.2016 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,00 га (кадастровий номер 2121210100:07:011:0093) в м. Виноградів, контур 215 для ведення особистого селянського господарства. Підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування, Виноградівська міська рада Закарпатської області друга сесія сьомого скликання №33 від 24.12.2015 року.
У грудні 2016 року ФГ “Колос” звернулося до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом до Виноградівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання частково недійсним та скасування рішення, визнання права власності на земельну ділянку, в якому просило визнати недійсним та скасувати п.п. 1.1 п.1 рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області другої сесії сьомого скликання №33 від24.12.2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надано її у власність гр-ну ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер 2121210100:07:011:0093) в м. Виноградів, контур 215, а також визнати за фермерським господарством “Колос” право власності на дану земельну ділянку. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.03.2017 року у задоволенні позовної позови ФГ “Колос” до Виноградівської міської ради та ОСОБА_1 відмовлено (а.с.15-22 т.1).
Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 10.07.2017 року апеляційну скаргу ФГ “Колос” задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення по справі, яким позов ОСОБА_2 до Виноградівської міської ради та ОСОБА_1 задоволено повністю:
Визнано недійсним та скасовано п.п. 1.1 п. 1 рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області другої сесії сьомого скликання № 33 від 24.12.2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надано її у власність гр-ну ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер2121210100:07:011:0093) в м. Виноградів, контур 215;
Визнано за фермерським господарством “Колос” право власності на дану земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер 2121210100:07:011:0093) в м. Виноградів, контур 215;
Стягнуто на користь ФГ Колос солідарно з Виноградівської міської ради ОСОБА_3 , судові витрати по справі (а.с. 23-29 т.1).
Постановою Верховного Суду від 06.11.2019 року по справі № 299/3439/16-ц вирішено:
Касаційні скарги Виноградівської міської ради Виноградівського району Закарпатської області та ОСОБА_1 задовольнити частково;
Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині позовних вимог про визнання недійсним підпункту 1 пункту 1 рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області залишити без змін;
Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині позовних вимог фермерського господарства «Колос» про визнання за ним права власності на земельну ділянку скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
У задоволенні позову фермерського господарства «Колос» до Виноградівської міської ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.
Поновити виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині позовних вимог про визнання недійсним підпункту 1 пункту 1 рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області (а.с.30-48 т.1).
Згідно п.п. 1.1 п.1 рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області другої сесії сьомого скликання №33 від24.12.2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надано її у власність ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер 2121210100:07:011:0093) в м. Виноградів, контур 215.
09.01.2020року державним реєстратором Берегівської РДА Закарпатської області Вознюк О.В. прийнято рішення №50594490 про внесення відомостей до реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1га. кадастровий номер 2121210100:07:011:0093 розташовану в м.Виноградів Берегівського району контур 215, на виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від10.07.2017року по справі 299/3439/16-ц, та постанови Верховного Суду від 06.11.2019року по справі 299/3439/16-ц.
23.12.2021 року державним реєстратором Берегівської районної державної адміністрації Вознюка О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за реєстраційним номером 833244521212, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1 га (кадастровий номер 2121210100:07:011:0093) в м.Виноградів контур 215 за ФГ «Колос». 
Дане рішення про державну реєстрацію права власності за ФГ «Колос». було прийнято на підставі документів, а саме: -Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ЗК №00054; - Протокол загальних зборів /зборів уповноважених КСГП «8 Березня» №5 від 10.03.1998року; - Протокол зборів уповноважених КСГП «8 Березня» №7 від 30.12.1998року; -Акт прийому передачі залишкових матеріальних цінностей /земельних ресурсів/ КСГП «8 Березня» Фермерському господарству «Колос» від 26.06.2000року; - Розподільчий баланс /передаточний/ КСГП «8 Березня» від 30.12.1998року; - рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10.07.2017 року справа №299/3439/16-ц; - постанова Верховного Суду від 06.11.2019 року справа №299/3439/16-ц; - Статут ФГ «Колос»; -паспорт голови ФГ «Колос» Терек Я.Т. та ідентифікаційний код.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено незаконність п.п. 1.1 п. 1 рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області другої сесії сьомого скликання № 33 від 24.12.2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надано її у власність гр-ну ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер2121210100:07:011:0093) в м. Виноградів, контур 215, та незаконність набуття у власність даної земельної ділянки позивачем ОСОБА_1 . Також даним рішенням встановлено факт порушення прав власності та законних інтересів ФГ «Колос» щодо даної земельної ділянки та відсутність прав у Виноградівської міської ради на розпорядження даною земельною ділянкою у зв`язку з тим, що вона не перебувала у комунальній власності Виноградівської міської ради, а є власністю ФГ «Колос».
У той же час Верховний Суд у вищевкаазній постанові від 06.11.2019року, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ФГ «Колос» про визнання права власності на цю земельну ділянку зазначив, що ФГ «Колос» звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання за ним права власності на земельну ділянку, яка належить йому на праві власності на підставі державного акта на право колективної власності на землю від 29 листопада 1996 року серія ІІ-ЗК № 000054 не надало до суду належних та допустимих доказів того, що воно зверталося у встановленому законом порядку до органів державної влади або місцевого самоврядування із заявою про заміну вказаного державного акта про право комунальної власності, а йому в задоволенні такої заяви було відмовлено. Таким чином позовна вимога ФГ«Колос» в частині визнання за ним права власності земельну ділянку є передчасною та задоволенню не підлягає.»
Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Велика Палата Верховного Суду зазначала, що кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити (постанова від 28.09.2021 року у справа № 761/45721/16-ц, провадження № 14-122цс20).
Отже, підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови в позові.
Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги зокрема щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмета заявленого позову, наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24.04.2024 року у справі № 450/2875/19, провадження № 61-5051св22.
Право володіння, користування та розпорядження своїм майном становлять зміст права власності (стаття 317 ЦК України).
Згідно зі статтею 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи,яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Отже передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності на нерухоме майно, у тому числі у судовому порядку, зокрема у спосіб, визначений статтею 387ЦК України, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо витребуваного нерухомого майна, а також підтверджений належним доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права на це майно.
У разі звернення із позовом щодо захисту права власності на майно встановленню підлягають у сукупності, зокрема, такі обставини: чи існує майно, щодо якого заявлені вимоги, чи існують правовстановлюючі документи, що підтверджують право на це майно, у особи, яка заявила вимоги щодо нього чи вчинено порушення особою, до якої заявлені вимоги щодо захисту права власності на майно.
Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції станом на момент виникнення права власності ОСОБА_1 (24.12.2015року), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст.2 Закону).
Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ст.3 Закону). 
Статтею 27 Закону та п.45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України №1127 від 25.12.2015року, передбачено правовстановлюючі документи на підставі яких проводиться реєстрація права на нерухоме майно. Зокрема, для державної реєстрації права власності на сформовану земельну ділянку в порядку відведення земельної ділянки із земель державної та комунальної власності подається рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (в разі підготовки лотів до проведення земельних торгів).
За позивачем ОСОБА_1 здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення Виноградівської міської ради №33 від24.12.2015року, яке визнано незаконним та скасовано рішенням суду.
У відповідності до вимог ч.2 ст.26 Закону в редакції від 21.12.2019 року станом на вчинення реєстраційної дії від 09.01.2020року: у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів,на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом “а”; пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Відповідно до вимог ч.2 ст.26 Закону, державним реєстратором Берегівської РДА Закарпатської області Вознюк О.В. 09.01.2020року прийнято рішення №50594490 про внесення відомостей до реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1га кадастровий номер 2121210100:07:011:0093 розташовану в м.Виноградів Берегівського району контур 215, на виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від10.07.2017року по справі 299/3439/16-ц, та постанови Верховного Суду від 06.11.2019року по справі 299/3439/16-ц.
Дане рішення державного реєстратора є чинним та не скасованим.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що земельна ділянка площею 1,000га кадастровий номер2121210100:07:011:0093 в м.Виноградів, контур 215, вибула з власності ОСОБА_1 за наслідком ухвалення судового рішення Апеляційним судом Закарпатської області від 10.07.2017року по справі 299/3439/16 та постанови Верховного Суду від 06.11.2019року, якими визнано незаконним та скасовано пп.1 п.1 рішення Виноградівської міської ради №33 від24.12.2015року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,0 га розташовану в контурі 215 м.Виноградів кадастровий номер 2121210100:07:011:0093 для ведення особистого селянського господарства та надано її у власність гр. ОСОБА_1 . Дані рішення суду є чинними.
Оскільки правовстановоючий документ на підставі якого позивач ОСОБА_1 став власником спірної земельної ділянки скасований судовим рішенням, яке набуло законної сили, та скасована державна реєстрація його права власності на земельну ділянку, то позивач ОСОБА_1 не є власником цієї земельної ділянки та не має правових підстав для захисту своїх прав шляхом витребування спірної земельної ділянки на свої користь та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ФГ «Колос». 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що позивачем не доведено порушення його прав. 
Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є самостійною і достатньою підставою для відмови в позові.
Окрім того, рішення державного реєстратора Берегівської районної державної адміністрації Вознюка О.В. про державну реєстрацію права власності від 23.12.2021 року на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1 га (кадастровий номер 2121210100:07:011:0093) в м.Виноградів контур 215 за ФГ «Колос» прийнято на підставі документів: -Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ЗК №00054; -Протокол загальних зборів /зборів уповноважених КСГП «8 Березня» №5 від 10.03.1998року; -Протокол зборів уповноважених КСГП «8 Березня» №7 від 30.12.1998року; -Акт прийому передачі залишкових матеріальних цінностей /земельних ресурсів/ КСГП «8 Березня» Фермерському господарству «Колос» від 26.06.2000року; -Розподільчий баланс /передаточний/ КСГП «8 Березня» від 30.12.1998року; -рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10.07.2017року справа №299/3439/16-ц; -постанова Верховного Суду від 06.11.2019року справа №299/3439/16-ц; -Статут ФГ «Колос»; -паспорт, ідентифікаційний код голови ФГ «Колос» Терек Я.Т., правомірність яких не спростована.
З врахуванням навденого суд першої інстанції дійшов правльних висновків про відмову у заявленому позову.
Доводи апеляційних скарг у цій частині даних висновків суду не спростовують, ґрунтуються на неправильній оцінці фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому не заслуговують на увагу.
Щодо доводів апеляційних скарг про порушення судом норм процесуального права, то такі також і не заслуговують на увагу.
В апеляційних скаргах заначено, що суд безпідставно відхилив клопотання третьої особи – Виноградівської міської ради та клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого судового провадження, і допустив надмірний формалізм при вирішенні цього питання. Такі посилання апелянтів не відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до ч.2 п.6 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. (ст.44 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що провадження у даній справі було відкрито 23.03.2023 року. 
11.04.2023 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на земельну ділянку.
21.07.2023 року представник позивача подав до суду клопотання про зміну предмету позову та шляхом доповнення у прохальній частині про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.
11.09.2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
02.04.2024 року Виноградівська міська рада подала до суду клопотання про повернення на стадію підготовчого судового засідання.
10.06.2024 року позивач подав до суду клопотання про повернення на стадію підготовчого судового засідання.
Згідно ч.1 ст.189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Матеріалами справи встановлено, що представник позивача приймав участь у підготовчому судовому засіданні, просив призначити справу до розгляду. На стадії підготовчого провадження подавав заяву про зміну предмету спору шляхом доповнення додатковою позовною вимогою. Третя особа Виноградівська міська рада, жодного разу не з`являлась до суду, у своїх поясненнях не заперечувала щодо призначення справи до розгляду, заяв та клопотань про намір заявити окремі позовні вимоги не подавала.
Наведені обставни дають підстави для висновку, що як позивач, так і третя особа мали всі можливості здійснити свої процесуальні права на стадіі підготовчого провадження щодо остаточного визначення предмета спору та позовних вимог, і не мали жодних обмежень у реалізації своїх прав.
Згідно із ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З врахуванням наведеного суд першої інстанції обгрунтовано постановив ухвалу від 10.06.2024 року про відмову у задоволенні заявлених клопотань.
Судом першої інстанції також обгрунтовано відхилено клопотання представника позивача адвоката Нечаєва В.В. про зупинення даної цивільної справи до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі № 299/1256/19 за позовом ОСОБА_4 до Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області, Фермерського господарства "Колос", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Виноградівська міська рада Закарпатської області, про визнання частково протиправним та скасування розпорядження, визнання частково недійсним статуту, ліквідацію юридичної особи та зобов`язання вчинити дії, оскільки наявність справи № 299/1256/19 не є обставиною, яка об`єктивно унеможливлює розгляд даної цивільної справи, а зібрані докази у даній справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. Підстав для зміни чи скасування рішення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Виноградівської міської ради Закарпатської області залишити без задоволення.
Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 09 березня 2026 року.
Головуючий:
Судді: