ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2026 року	Львів	Справа № 460/3896/25 пров. № А/857/17530/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року (суддя- Комшелюк Т.О., ухвалене в м. Рівне) у справі № 460/3896/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-
ВСТАНОВИВ:
03 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, які полягають у обчисленні розміру пенсії за віком ОСОБА_1 , при її призначенні вперше, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 14.01.2025 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначається вперше, із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2022, 2023 та 2024 роки за правилами частин першої та другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволенні позову.
Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач з 23.06.2022 року перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Позивача з 14.01.2025 переведено за пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при обчисленні розміру пенсії за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ним застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки.
Позивач звернувся до відповідача з заявою про обчислення розміру пенсії за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки.
Листом відповідач відмовив у задоволенні її заяви та зазначив, що з 14.01.2025 позивача переведено з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Оскільки позивач реалізував своє право на призначення пенсії та з 2022 року обрала отримання пенсії згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення", підстави для обчислення її пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2022-2024 роки відсутні.
Вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим, позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом №1058-IV.
Порядок призначення пенсії за вислугу років визначений статтею 55 Закону №1788-XII та передбачав, що на одержання пенсії за вислугу років мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу не менше 25 років. 
Виходячи з системного аналізу норм Закону №1058-IV та Закону №1788-XII, виплата пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», не входить до правового регулювання цього Закону №1058-IV, а регулюється виключно Законом України «Про пенсійне забезпечення», оскільки є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.
Згідно частини першої статті 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Відповідно до статті 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. 
Згідно частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. 
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. 
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії. 
Отже, частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. 
Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом. 
Відповідач у своїй відповіді від 14.02.2025 на заяву про перерахунок пенсії зазначив: «у зв`язку з переведенням позивача на пенсію за віком на підставі Закону №1058-IV, ним застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, тобто за 2019-2021 роки». Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії». 
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. 
Відтак, при обрахунку пенсії за віком, яка призначається позивачу вперше, відповідно до вимог ст. 40 Закону №1058-ІV підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати працівників в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року відповідного призначення такої пенсії, тобто за 2022-2024 роки. 
Як вірно зазначено судом першої інстанції, за результатами аналізу положень ч. 1 ст. 9, ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 45, Закону №1058-ІV, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV. 
Великою Палатою Верховного Суду визначено, що частиною 3 ст. 45 Закону №1058-ІV дійсно встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV. Однак, у випадку призначення іншої пенсії за іншим законом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 по справі №577/2457/17, від 16.06.2020 у справі №127/7522/17, від 23.10.2020 у справі №528/196/17, від 04.02.2021 у справі №509/3080/16-а. 
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у випадку спірних правовідносин мав місце перехід з пенсії за вислугу років, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію, передбачену Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (тобто призначення пенсії за віком вперше), а не переведення з одного виду пенсії на інший вид в межах одного закону. 
Тому, пенсійний орган зобов`язаний був при обчисленні розміру пенсії за віком враховувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - за 2022-2024 роки. 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач протиправно позивачу обчислив вперше пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову повністю.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 460/3896/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар