ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/30477/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 ( суддя Бухтіярова М.М.) в адміністративній справі №160/30477/25 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,- 
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 (далі – відповідач), в якій позивач просить стягнути податковий борг з платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету у сумі 909 070,85 гривень. 
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник податків перебуває фізична особа ОСОБА_2 , який має не заявлений до суду податковий борг в сумі 909070,85 грн. Податковий боргу у сумі, що заявлений до стягнення, виник внаслідок несплати відповідачем в установлені законом строки нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань згідно із податковими повідомленнями-рішеннями, інформація щодо оскарження яких у контролюючого органу відсутня. 
За висновками Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року відсутні підстави для задоволення позову. Висновки обґрунтовані тим, що оскільки держава в особі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області не виконала свій обов`язок щодо належного надіслання відповідачу податкових повідомлень-рішень №633737-2413-0417-UA12020330000076598 від 24.07.2023, №752412-2413-0417-UA12020330000076598 від 26.04.2024, №345670-2412-0417-UA12020330000076598 від 09.04.2025, позивачем не доведено їх узгодження з відповідачем у встановленому законодавством порядку, а відтак і наявності податкового боргу, що заявлений до стягнення, то негативні наслідки таких дій мають покладатися саме на державу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
Апеляційним переглядом встановлено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник податків – фізична особа з 30.05.2006 за ідентифікаційним номером 2487220698; адреса місце проживання згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України з 19.07.2007: АДРЕСА_1 ; з 30.05.2019 відбула зміна місце проживання: АДРЕСА_2 .
Згідно із розрахунком, наведеним у позовній заяві, детальним розрахунком суми податкового боргу, довідкою-розрахунком податкового боргу, доданих до позовних матеріалів, та за даними інтегрованих карток платника податків, за відповідачем рахується податкова заборгованість у загальній сумі 909070,85грн. по орендній платі з фізичних осіб, що виникла:
31.05.2024 у сумі 255189,39грн. донарахованого основного зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №633737-2413-0417-UA12020330000076598 від 24.07.2023, не сплаченого по строку 31.05.2024;
26.07.2024 у сумі 308434,65грн. донарахованого основного зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №752412-2413-0417-UA12020330000076598 від 26.04.2024, не сплаченого по строку 26.07.2024;
12.07.2025 у сумі 345446,81грн. донарахованого основного зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №345670-2412-0417-UA12020330000076598 від 09.04.2025, не сплаченого по строку 12.07.2025.
11.04.2023 відповідачу виставлена податкова вимога форми “Ф” №0001154-1306-0436 на суму 255040,53 грн., яка надіслана засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_3 .
Отже, відповідач має податковий борг з орендної плати, який виник у зв`язку з несплатою у встановлені терміни податкових зобов`язань за податковими повідомленнями рішеннями №633737-2413-0417-UA12020330000076598 від 24.07.2023, №752412-2413-0417-UA12020330000076598 від 26.04.2024, №345670-2412-0417-UA12020330000076598 від 09.04.2025.
Копії податкових повідомлень-рішень №633737-2413-0417-UA12020330000076598 від 24.07.2023; №752412-2413-0417-UA12020330000076598 від 26.04.2024; №345670-2412-0417-UA12020330000076598 від 09.04.2025 надіслані відповідачу засобами поштового зв`язку рекомендованими поштовими відправленням на адресу: АДРЕСА_4 , однак поштові відправлення не вручено адресату та повернуто поштовим відділенням.
При цьому, як слідує з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України, відповідач з 30.05.2019 має інше місце проживання: АДРЕСА_2 , а отже про зміну місце проживання відповідача Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області було відомо.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу, ППР вважається надісланим (врученим), якщо воно надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відсутність такого повідомлення у матеріалах справи ДПС автоматично робить борг «неіснуючим» для процедури стягнення.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику), (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.5 статті 42 Податкового кодексу України).
З положення наведених норм чинного законодавства вбачається, що надіслане рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків (місцезнаходженням) вважається врученим у тому числі і у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.
Також слід зазначити, що Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 у справі №810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Слід також зазначити, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Отже обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема податкового повідомлення - рішення у спосіб, визначений статтями 42, 58 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції (у разі застосування пунктів 42.4, 58.3) від органів ДПС України. 
Висновки суду першої інстанції ґрунтується на принципі належного урядування зпосиланням на судову практику закріплену в постановах Верховного Суду, в яких чітко зазначено: якщо податковий орган не доведе факт вручення податкового повідомлення-рішення (ППР) під розписку або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення, грошове зобов`язання вважається неузгодженим.
Оскільки ППР не вважаються врученими, термін їх оскарження або сплати не розпочався. Отже, податковий борг юридично не виник.
Згідно з КАС України, обов`язок доведення правомірності своїх дій та рішень покладається на контролюючий орган. Якщо ДПС не надасть фіскальних чеків та описів вкладення, їхні вимоги є безпідставними.
У разі неоднозначного трактування обов`язків (як у випадку з процедурою повідомлення), рішення має прийматися на користь платника податків.
Верховний Суд послідовно вказує, що саме податковий орган повинен надати суду беззаперечні докази (фіскальні чеки, описи вкладення, повідомлення про вручення) того, що ППР було надіслано за належною адресою.
Лише за умови належного вручення податкового повідомлення-рішення у платника виникає обов`язок сплатити податок або право на оскарження. Якщо вручення не відбулося — грошове зобов`язання не є узгодженим.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 в адміністративній справі №160/30477/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 квітня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 20 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова