П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/42283/25	

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,
повний текст судового рішення
складено 28.01.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
-  Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ІНФОРМАЦІЯ_1 із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №78173042 від 03.12.2025 про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам КАС України.
Так, позивачу за подачу даного адміністративного позову належить сплатити судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (0,8 х 3028 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 > 1.5 відсотка від 10 200 грн.)).
Крім того, позивачу необхідно уточнити коло учасників процесу, оскільки судовий розсуд може вплинути на права та інтереси стягувача у виконавчому провадженні №78173042, у зв`язку із чим ОСОБА_1 належить залучити в якості третьої особи.
Також у позовній заяві не зазначено ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження №78173042.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 в задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільненні / відстрочення / розстрочення сплати судового збору відмовлено; встановлено 10-денний строк на усунення недоліків адміністративного позову.
23.01.2026 до Одеського окружного адміністративного суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло клопотання, в якому відповідач просить суд звільнити або відстрочити та/або розстрочити сплату судового збору та/або зменшити розмір ІНФОРМАЦІЯ_2 сплату судового збору.
В обґрунтування клопотання зазначено, що з метою забезпечення сплати судового збору тимчасово виконуючий обов`язки помічника начальника відділу з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_2 25.12.2025 підготовлено рапорт про необхідність сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн. у термін до 03.01.2026 р. із зазначенням реквізитів для перерахування та проханням доручити фінансовоекономічній службі здійснити оплату (долучався до заяви про неможливість наданню доказу та міститься в матеріалах справи). Витяг із заявки на асигнування бюджетних коштів від 16.12.2025 підтверджує, що потребу в коштах для сплати судового збору по оскарженню постанови по ВП № 78481385 включено до заявки та направлено до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України. 04.01.2026 позивачем подано заяву про неможливість надати доказ сплати судового збору у визначений ухвалою суду першої інстанції від 29.12.2025 термін. Однак станом на сьогодні фінансування для сплати судового збору не отримано. Причини затримки пов`язані з тим, що через дії відповідача щодо стягнення виконавчих зборів ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично позбавлений можливості здійснювати видатки на сплату судових зборів та виконання судових рішень. ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. надсилає постанови про стягнення виконавчого збору до органів казначейства для виконання, без стягнення основного боргу, унаслідок чого Казначейство списує кошти лише на виконавчий збір. Лист Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області від 20.10.2025 свідчить, що на виконанні перебувають виконавчі документи про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_3 витрат виконавчого провадження та виконавчого збору на загальну суму 732 905,60 грн. Надходження коштів на рахунки ІНФОРМАЦІЯ_3 є періодичними та не перекривають зазначену суму, а усе, що надходить, автоматично списується Казначейством для погашення виконавчого збору, хоча пункт 10-2 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» прямо забороняє стягнення виконавчого збору під час дії воєнного стану. За таких умов ІНФОРМАЦІЯ_4 об`єктивно не має можливості самостійно та вчасно перерахувати судовий збір. Позивач ужив усіх необхідних заходів для отримання коштів, але їх фактичне спрямування на інші обов`язкові платежі позбавляє можливості виконати ухвалу суду у визначений строк.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року в задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільненні / відстрочення / розстрочення сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачу. Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі №420/42283/25 та передати матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження та розгляду позову по суті. Апелянт вважає зазначену ухвалу незаконною, необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для її скасування.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
При цьому, процесуальна норма частини 2 статті 132 КАС України є бланкетною та в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до Закону України «Про судовий збір».
Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, а отже, саме правові приписи, закріплені в наведеному Законі, підлягають застосуванню під час вирішення питання щодо звільнення від сплати судового збору.
Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом України «Про судовий збір» (стаття 2 цього Закону). 
Відповідно до вимог ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік;
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст.8 Закону).
Вказана норма Закону України «Про судовий збір» кореспондується з вимогами ст.133 КАС України, зокрема, ч.1 даної статті передбачає, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування клопотання про звільнення або відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору та/або зменшення розміру сплату судового збору, представник позивача посилаючись на положення ст.8 Закону України «Про судовий збір» зазначив, що станом на сьогодні фінансування для сплати судового збору не отримано. Причини затримки пов`язані з тим, що через дії відповідача щодо стягнення виконавчих зборів ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично позбавлений можливості здійснювати видатки на сплату судових зборів та виконання судових рішень. ВПВР УЗПВР у Херсонській області надсилає постанови про стягнення виконавчого збору до органів казначейства для виконання, без стягнення основного боргу, унаслідок чого Казначейство списує кошти лише на виконавчий збір. Лист Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області від 20.10.2025 свідчить, що на виконанні перебувають виконавчі документи про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_3 витрат виконавчого провадження та виконавчого збору на загальну суму 732 905,60 грн. Надходження коштів на рахунки ІНФОРМАЦІЯ_3 є періодичними та не перекривають зазначену суму, а усе, що надходить, автоматично списується Казначейством для погашення виконавчого збору, хоча пункт 10-2 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» прямо забороняє стягнення виконавчого збору під час дії воєнного стану.
Колегія суддів зазначає, що відмовляючи в задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору та/або зменшення розміру судового збору, суд першої інстанції зробив висновок про відсутність у позивача встановлених законом підстав для зменшення розміру судового збору, звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору позивачу.
З огляду на наведені вище норми діючого законодавства колегія суддів робить висновок, що передбачена вимогами ст.8 Закону України «Про судовий збір» можливість такого відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення його розміру або звільнення від його сплати розповсюджується виключно на фізичних осіб.
Велика Палата Верховного Суду у справі №0940/2276/18 констатувала, що умови, визначені вимогами ст.8 Закону України «Про судовий збір» є диференційованими за суб`єктним та предметним застосуванням. Зокрема, умови, визначені у п.1 ч.1 ст.8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу.
Також колегія суддів вказує, що пільги щодо сплати судового збору, встановлені вимогами ст.5 Закону України «Про судовий збір», на позивача не розповсюджуються.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції скористався своїм повноваженням для вирішення питання розстрочення або відстрочення сплати судового збору, звільнення або не звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви та дійшов висновку про відсутність у позивача на це підстав встановлених законом.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко