ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/826/24  Номер провадження 22-з/814/71/26	 Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача Дорош А. І.
Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.
при секретарі Коротун І. В. 

розглянув у судовому засіданні в м. Полтава заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Колеснікова Володимира Олександровича 

про ухвалення додаткового рішення до постанови Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2026 року

у справі за позовом представника ОСОБА_1 – адвоката Колеснікова Володимира Олександровича до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Подільського районного суду м. Полтави від 10 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя – задоволено. Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частку 3-кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 7 971,60 грн, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., витрати за виготовлення звіту про оцінку майна у розмірі 1500,00 грн, а всього судові витрати у розмірі 15 077,20 грн.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2025 року визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржив представника ОСОБА_2 – адвокат Кобрись О.М., сформувавши 03.07.2025 в системі «Електронний суд» апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. 

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 – адвокат Кобрись О.М., сформувавши 26.11.2025 в системі «Електронний суд» апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2026 року апеляційні скарги представника ОСОБА_2 – адвоката Кобрись Олександра Миколайовича – залишено без задоволення. Рішення Подільського районного суду м. Полтави від 10 червня 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 21 листопада 2025 року – залишено без змін. 

02.03.2026 через систему «Електронний суд представник ОСОБА_1 – адвокат Колеснікова В.О. сформував заяву про ухвалення додаткового рішення (постанови) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції у порядку ст. 141 ЦПК України. 

Заява мотивована тим, що у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив, зокрема, стягнути відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 20 000 грн (витрати на правничу допомогу за супроводження справи в суді апеляційної інстанції). До відзиву додано докази на підтвердження розміру понесених судових витрат (договір про надання правової допомоги, ордер, звіт про виконану роботу, квитанцію про оплату послуг адвоката).Представництво інтересів позивача у даній справі в суді апеляційної інстанції здійснювалося адвокатом Колесніковим В.О. на підставі договору про надання правничої допомоги №03/07 від 03.07.2025, укладеного між адвокатом Колесніковим В.О. та позивачем. Розмір та порядок оплати правової допомоги визначений та узгоджений сторонами пунктом 4 вищевказаного договору. Гонорар за надання правничої (правової) допомоги, пов`язаної із взятими адвокатом зобов`язаннями за предметом цього договору, становить 20 000 грн. На підтвердження отримання правової допомоги, наданої позивачу адвокатом, до матеріалів справи долучено копії: звіту про виконані адвокатом роботи (надані послуги) №01-03/07, квитанцію на оплату виконаних адвокатом робіт на суму 20 000 грн (платіжна інструкція про оплату від 04.07.2025) та ордер. Таким чином, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 20 000 грн є документально підтвердженими, а тому підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

У судове засідання 01.04.2026 до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 12.03.2026 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси та засобами поштового зв`язку у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.2 а.с. 148-151), які були доставлені до електронних кабінетів та поштовим зв`язком. 30.03.2026 через систему «Електронний суд» до апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Колеснікова В.О. про розгляд справи без участі позивача та її представника. 24.03.2026 через систему «Електронний суд» до апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Кобрися О.М. про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд у складі колегії суддів, вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення (постанови), зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Колесніков В.О. зазначав, що витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу складають 20 000 грн. Загальна сума витрат (орієнтовна) становить 20 000 грн (т.2 а.с. 53-60).
До відзиву та заяви про ухвалення додаткового рішення представником ОСОБА_1 – адвокатом Колесніковим В.О. додано копії документів на підтвердження повноважень представника (ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю), копію договору №03/07 від 03.07.2025 про надання правничої допомоги, копію звіту №01-03/07 про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, які підлягають сплаті за них клієнтом, копію квитанції на оплату виконаних адвокатом робіт (т.2 а.с. 61-64, 134-137). 

09.03.2026 до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Кобрися О.М. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому просив зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, у загальному розмірі до 1500 грн (т.2 а.с. 142-143).

Клопотання мотивоване тим, що рішенням Подільського районного суду м. Полтави від 10.06.2025 у справі №553/826/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя стягнуто з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн (підготовка та подача позовної заяви, клопотань, заяв, участь в судових засіданнях першої інстанції). У той же час, представник позивача в апеляційній інстанції не приймав участі в судових засіданнях, складено лише відзив на апеляційну скаргу, інші клопотання та заяви не подавалися, гонорар у розмірі 20 000 грн є явно завищеним та не відповідає затраченому часу адвоката. У долученій квитанції у найменуванні послуг у справі вказано підготовка, написання та подання відзиву, додаткових пояснень, супроводження справи у суді апеляційної інстанції (з даних послуг фактично надано лише подача відзиву на апеляційну скаргу).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат з урахуванням наданих доказів, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу, надану адвокатом Колесніковим В.О. позивачу ОСОБА_1 , підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Таким чином, при вирішенні питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з фінансового стану обох сторін, поведінки сторін під час судового процесу тощо.

Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, додатковій постанові від 14.04.2022 у справі №755/18750/20 сформував висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом Колесніковим В.О. документів, їх значення для спору, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 20 000 грн не є співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Оцінюючи співмірність визначеного розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, апеляційний суд, перш за все, виходить з того, що спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним.

На підставі викладеного та враховуючи принципи розумності, справедливості та пропорційності, колегія суддів вважає, що до стягнення з позивача на користь відповідача належить 3 000 грн понесених витрат (визначена з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом і заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, складності справи).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів, приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 – адвоката Колеснікова В.О. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених витрат у суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ч. 4, 6 ст. 127, ч. 8 ст. 141, п. 3 ч. 1 ст. 270, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Колеснікова Володимира Олександровича про ухвалення додаткового рішення (постанови) – задовольнити частково і ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції, у розмірі 3 000 грн. 

Додаткове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його ухвалення. Якщо розгляд справи здійснювався у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 01 квітня 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов