Справа №498/220/26
Провадження по справі№3/498/93/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року селище Велика Михайлівка
Суддя Великомихайлівського районного суду Одеської області Чернецька Н.С., розглянувши матеріали, які надійшли з ГУНП в Одеській області відділення поліції №1 Роздільнянського РВП про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого.1 ст.130 КУпАП
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Великомихайлівського районного суду Одеської області перебувають матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП.
За результатами автоматизованого розподілу судових справ зазначена справа було передана для розгляду судді Великомихайлівського районного суду Одеської області Чернецькій Н.С.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 591822 від 15.02.2026 року, «15.02.2025 року, о 09 год. 00 хв., в селищі Велика Михайлівка по вул. Шевченка Роздільнянського района Одеської області, водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 керував автомобілем марки MERSEDES –BENZ VITO 112 CDI днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголя з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стана алкогольного сп`яніння в медичному закладі та на місці події останній відмовився під запис на нагрудну боді-камеру sng23А0043, чим порушив п.2.5 ПДР Відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».
Даний адміністративний протокол складений 15.02.2026 року, поліцейським СРПП ВП №1 Роздільнянського РВП старшим лейтенантом поліції Блажко Сергієм Володимировичем.
Відповідно до довідки від 16.02.2026 року вих. 59006-2026, відділення поліції №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, під час складання адміністративних матеріалів відносно гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1 КУпАП, посвідчення водія не вилучалось. Згідно облікових даних ЦУНАМП «Адмінпрактика» повторності за ст. 130 КУпАП за громадянином ОСОБА_1 не зареєстровано.
17 березня 2026 року через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження по адміністративній справі за ст.130 ч.1 КУпАП, за відсутністю складу та події правопорушення, оскільки технічний засіб на якому було здійснено відео запис не відображає всіх відомостей про вчинення правопорушення ним, ОСОБА_1 , тобто на відеозапису відсутній факт керування транспортним засобом ним, ОСОБА_1 , зупинки, виходу, його ОСОБА_1 з автомобіля з місця водія. Перебування в стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля, він ОСОБА_1 , категорично заперечує, відмовився ОСОБА_1 , від підписання адміністративного протоколу і будь- яких інших документів, поліцейським повідомив, що вживав алкоголь, але транспортним засобом не керував, а керував його знайомий, який допустив з`їзд з дороги транспортного засобу в поле, яке мало місце біля 07:30 годині ранку 15.02.2026 року, без постраждалих, але на його пояснення поліцейські не реагували. Також ОСОБА_1 просить провести судове засідання за його відсутності та просить задовольнити подане ним клопотання про закриття справи за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, на підставі п.1ч.1ст.247КУпАП, посилаючись на обставини викладені у ньому.
Громадянин ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
За правилами статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення справи.
Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1ст. 130 КУпАП.
Суд наголошує на тому, що за своїм змістом ст.268 КУпАП націлена саме на добросовісне користування своїми правами та можливість на умовах змагальності їх захищати.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з`явилася до судового засідання, але просить розглядати справу за її відсутності.
Дослідивши матеріали справи, відеозапис з нагрудної відеокамери, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст. ст.9-12,280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.
У відповідності до ч. ч. 1, 2ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законодавства.
Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зі змісту ст. 254 КУпАП вбачається, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.
Відповідно до ч. 3ст. 62Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У судовому засіданні був досліджений також представлений відеозапис, з якого видно чоловіка, який знаходиться в салоні транспортного засобу MERSEDES –BENZ VITO 112 CDI днз. НОМЕР_1 , та відповідає на питання працівника поліції, а саме ОСОБА_1 , називає свої анкетні дані. Працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього буде складений адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, у відповідь на питання ОСОБА_1 зазначив, що з правопорушенням не згодний, так як транспортним засобом MERSEDES –BENZ VITO 112 CDI днз. НОМЕР_1 не керував, а керував його знайомий, який залишив його ОСОБА_1 та транспортний засіб на місці пригоди. Пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820 під запис на нагрудну бодікамеру, ОСОБА_1 відмовився, також відмовився проїхати до медичного закладу, так як вважав це зайвим, так як вживав спиртні напої, але транспортним засобом MERSEDES –BENZ VITO 112 CDI днз. НОМЕР_1 не керував.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Згідно із ст.283КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Згідност. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.
Протокол про адміністративне правопорушення, який складений з виконанням процесуальних вимог уповноваженою особою, є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Адміністративним правопорушенням, згідно ч.1ст.130 КУпАП, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки ( за умови відсутності задокументованого порушення Правил дорожнього руху та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».
Так, у своєму Рішенні від 15 березня 2019 року ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть запиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.
Слід зазначити, що відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ № 1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», зокрема п.5 розд. ІІ, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
В судовому засіданні був досліджений відеозапис наданий до Протоколу про адміністративне правопорушення, на якому видно чоловіка який представився ОСОБА_1 , а також працівників поліції, які ставлять питання останньому. Крім цього, ні транспортного засобу зазначеного в протоколі, ні моменту руху зазначеного транспортного засобу у відеозапису не видно.
Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення нетверезого водія .
Так, у своєму рішенні від 15 березня 2019 року ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.
Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія, або на місці ДТП, не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.
Судом враховується, що в матеріалах справи відсутні необхідні і достатні докази того, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме те, що водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху. Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення. Відеозапис, який би підтвердив факт правопорушення, не підтверджує того, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом.
Технічний засіб на якому було здійснено відеозапис, не відображає усіх відомостей про вчинення правопорушення ОСОБА_1 .
В матеріалах справи взагалі відсутній відеозапис працівників поліції, який би підтверджував факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом, тобто на відеозапису відсутні: факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , зупинки, виходу ОСОБА_1 з автомобілю, з місця водія.
Тобто, докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні.
Адже, згідно п. 5 розділу II "Інструкції, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).
Окремо необхідно вказати, що однією з підстав(у сукупності)для скасування протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності може бути «не повідомлення про проведення зйомки на боді-камеру» (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № 524/832/17, адміністративне провадження № К/9901/23762/18 (ЄДРСРУ № 83104486). Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 8 лютого 2018 року, у справі № 760/3696/16-а (ЄДРСРУ № 72089270).
З огляду на викладене, до суду не надано належних та допустимих відеодоказів того, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, тому що відео запис, на якому фактично відсутні дані про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , проводився з істотним порушенням вимог ст.266КУпАП та п. 5 розділу II Інструкції.
Суд констатує, що поліцейський, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 , не довів факт керування 15 лютого 2026 року, особою автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В суді не було доведено факт роз`яснення поліцейським особі права на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з застосуванням спеціальних технічних засобів, не роз`яснювалось право ОСОБА_1 на проходження такого огляду у медичному закладі та не повідомлялось про правові наслідки такої відмови, що є ключовим для встановлення провини особи, що притягується до відповідальності за порушення п2.5 ПДР України, в матеріалах справи відсутнє направлення поліцейського на медичний огляд ОСОБА_1 . 
Загалом, на підставі відповідної практики Європейського суду з прав людини необхідно зазначити, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки у цьому разі суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням статті 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. Тобто суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували вину особи, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду доказів.
Таке повністю узгоджується з приписами частини 2 статті 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.
Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.
У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».
Крім того, за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.
Відповідно до п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 року по справі №404/4467/16-а (провадження №К/9901/21130/18) зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».
Відеозапис віднесений ч. 1ст. 251 КУпАП до джерел доказів.
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозаписце процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.
Частина 1 статті 130 КУпАП установлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленої законом процедури. Диспозиція норми передбачає необхідність встановлення саме факту керування транспортним засобом, оскільки лише особа, яка на момент події виконує функції водія, може бути суб`єктом відповідальності. У правозастосовній практиці Верховного Суду послідовно підкреслюється, що для складу правопорушення за ст.130 КУпАП обов`язковим є доведення умисного виконання технічних дій, спрямованих на рух транспортного засобу, зміну його напряму або швидкості, при цьому сама по собі наявність ознак сп`яніння без факту керування не створює юридичної відповідальності. Відповідно, встановлення об`єктивної сторони правопорушення має ключове значення та не може ґрунтуватися на припущеннях, здогадах або суб`єктивному сприйнятті працівника поліції.
Юридичне поняття «керування» у контексті ч.1 ст.130 КУпАП охоплює будь-які усвідомлені технічні дії особи, спрямовані на приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця або зміну параметрів руху (напряму, швидкості тощо). Зміст керування охоплює саме активну дію, а не пасивне перебування у транспортному засобі, навіть на сидінні водія. Численні правові позиції судів апеляційної та касаційної інстанцій підтверджують, що перебування в автомобілі з увімкненим двигуном, стояння біля транспортного засобу чи наявність у водія ключів не є доказами керування, якщо не встановлено фактичного здійснення технічних дій, які свідчать про контроль за рухом транспортного засобу. Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення виникає лише за наявності зафіксованого факту переміщення транспортного засобу під технічним контролем особи, що виключає кваліфікацію без належних підтверджень.
Доказами у провадженні про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, що встановлюють наявність чи відсутність правопорушення, підтверджені законними джерелами: протоколами, поясненнями, висновками, технічними засобами, у тому числі відеозаписами. При цьому обов`язок доведення вини особи у вчиненні правопорушення покладається на орган, що розглядає справу, а працівники поліції повинні подати докази, які є належними, допустимими та достатніми.
Із протоколу серії ЕПР1 № 591822 від 15.02.2026 року не вбачається жодних фактичних даних, що підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом у момент інкримінованої події. Протокол містить лише опис зовнішніх ознак можливого сп`яніння, однак він не містить фіксації руху автомобіля, не містить посилання на технічний засіб фіксації факту керування і не встановлює часу та обставин руху транспортного засобу під контролем особи. Відсутність таких даних виключає можливість застосування санкції ст.130 КУпАП.
Відеозапис, долучений працівниками поліції, є найбільш об`єктивним доказом, що унеможливлює суб`єктивне тлумачення обставин справи. З аналізу відеоматеріалів вбачається, що транспортний засіб марки MERSEDES –BENZ VITO 112 CDI днз. НОМЕР_1 , перебував у нерухомому стані; жодних технічних дій, які б свідчили про керування ОСОБА_1 запуск двигуна, переміщення транспортного засобу, маневрування тощо не зафіксовано. Відеозаписи не містять жодного епізоду, що свідчив би про рух транспортного засобу під його керуванням, а також не підтверджують факт початку руху або завершення ним руху безпосередньо перед підходом екіпажу поліції. Суд наголошує, що саме відсутність будь-якої фіксації технічного контролю автомобіля з боку ОСОБА_1 виключає можливість кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відсутній обов`язковий елемент керування транспортним засобом.
Оскільки, протокол складений з порушенням встановленого законом порядку, за відсутності беззаперечних доказів того, що особа керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, тому в діях останнього не вбачається ознак адміністративного правопорушення, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП.
З огляду на зазначене суд доходить висновку, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 247, пункту 3 частини першої статті 284 КУпАП, провадження по справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1статті 130 КУпАП слід закрити через відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з вимог статті 40-1 КУпАП, з урахуванням застосування судом статті 247 КУпАП та з огляду на звільнення особи від адміністративної відповідальності, судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись ст.ст.9-11, 33, 40-1, 130, 221, 245, 247, 252, 268, 280-285, 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Великомихайлівський районний суд Одеської області.
Суддя Н.С.Чернецька