КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2026 року м. Київ справа №320/42826/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 	
до	Військової частини НОМЕР_1 	
про	визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.,	

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить суд:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за весь час перебування на стаціонарному лікуванні (отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, встановленою Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в період з 24.06.2024 року по 09.08.2024 року.
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за весь час перебування на стаціонарному лікуванні (отримання медичної та реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, встановленою Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану`за період з 24.06.2024 року по 09.08.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2025р. відкрито провадження у справі №320/42826/25, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Даною ухвалою суд витребував від відповідача :накази, розрахунково-платіжні відомості, видаткові касові ордери, реєстри зарахування коштів на карткові (поточні) рахунки, накопичувальну картку обліку заробітної плати, картку особового рахунку військовослужбовця позивача та інші документи, відомості, які містять інформацію щодо виплати позивачу грошового забезпечення та інших виплат за спірний період; копії наказів про призначення позивача на посади, про зарахування до списків особового складу, про зарахування на грошове забезпечення та виключення з грошового забезпечення; довідку-розрахунок про суму нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за спірний період із зазначенням всіх складових нарахованого та виплаченого грошового забезпечення та підстав їх нарахування та виплати; копію послужного списку позивача; копію наказу про направлення позивача на стаціонарне лікування у період з 24.06.2024 по 09.08.2024; письмові пояснення та докази щодо наявності або відсутності дисциплінарних стягнень щодо позивача за спірний період.
Відповідачем, 22.09.2025р. через систему «Електронний Суд» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі з підстав того, що психіатричне захворювання (за Епікризом №8482) не є прямим наслідком бойової травми від 30.03.2024р., а пов`язане зі стресом служби взагалі. ВЛК № НОМЕР_2 встановлює загальний причинно-наслідковий зв`язок, а не кваліфікує його як «тяжке поранення» у розумінні Постанови №168. Відповідач не уповноважений самостійно встановлювати такий зв`язок.
26.12.2025р., представником позивача через систему «Електронний суд» подано клопотання про прискорення розгляду справи.
З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВС Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 27.06.2022 року по 21.05.2025 рік.
Відповідно до Довідки про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 01 квітня 2025 року №1/96/1281, ОСОБА_1 в періоди з 29.10.2022 року по 24.12.2022 року, з 29.12.2022 року по 25.01.2023 року, з 04.02.2023 року по 08.03.2023 року, з 27.03.2023 року по 07.08.2023 року, з 12.08.2023 року по 30.03.2024 року та з 11.04.2024 року по 21.04.2024 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у Донецькій області.
Під час участі у заходах, позивач неодноразово отримував поранення.
Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 31.03.2023 року №3026, 10 лютого 2023 року, позивач отримав вибухову травму, акубаторатравму.
Згідно з Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 03.11.2023 року №1/37/11993, 09 липня 2023 року, позивач знову отримав вибухову травму, акубаторатравму.
Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 13.05.2024 року №1/37/4798 встановлено, що 30 березня 2024 року, позивач отримав вибухову травму, акубаротравму, забій грудної клітини, перелом ІV ребра зліва.
Внаслідок отриманих травм (поранень, контузій, каліцтва), позивач перебував на лікуванні в період з 08.03.2023 року по 15.03.2023 року, що посвідчується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №Є4250, з 15.03.2023 року по 27.03.2023 року, що посвідчується Випискою №955 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого).
У період з 24.06.2024 року по 09.08.2024 року, позивач перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСИХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради», що посвідчується Епікрізом виписним з медичної карти стаціонарного хворого №8482 від 09.08.2024 року.
Позивач зазначає, що на лікування до КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСИХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради» його направлено саме Військовою частиною НОМЕР_1 .
Однак, ОСОБА_1 , не отримав додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» під час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 24.06.2024 року по 09.08.2024 року.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди у відповідності до Постанови № 168, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).
За змістом пункту 2 Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги).
У пункті 8 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації з 05.30 год. 24.02.2022 року був введений воєнний стан, який діє дотепер.
Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання цих указів Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), якою передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової грошової винагороди.
Пунктом 1 Постанови 168 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацами 3 та 4 пункту 1-2 Постанови № 168, встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 року № 912/в/29 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому, підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
Тобто, з аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається, що встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Судом з матеріалів справи встановлено наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 27.06.2022 року по 21.05.2025 рік.
Відповідно до Довідки про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у звязку з військовою агресією російської федерації проти України від 01 квітня 2025 року №1/96/1281, ОСОБА_1 в періоди з 29.10.2022 року по 24.12.2022 року, з 29.12.2022 року по 25.01.2023 року, з 04.02.2023 року по 08.03.2023 року, з 27.03.2023 року по 07.08.2023 року, з 12.08.2023 року по 30.03.2024 року та з 11.04.2024 року по 21.04.2024 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Донецькій області.
Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 31.03.2023 року №3026, 10 лютого 2023 року, позивач отримав вибухову травму, акубаторатравму.
Згідно з Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 03.11.2023 року №1/37/11993, 09 липня 2023 року, позивач знову отримав вибухову травму, акубаторатравму.
Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 13.05.2024 року №1/37/4798 встановлено, що 30 березня 2024 року, позивач одержав вибухову травму, акубаротравму, забій грудної клітини, перелом ІV ребра зліва.
Внаслідок отриманих травм (поранень, контузій, каліцтва), позивач перебував на лікуванні в період з 08.03.2023 року по 15.03.2023 року, що посвідчується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №Є4250, з 15.03.2023 року по 27.03.2023 року, що посвідчується Випискою №955 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого).
У період з 24.06.2024 року по 09.08.2024 року, позивач перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСИХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради», що посвідчується Епікрізом виписним з медичної карти стаціонарного хворого №8482 від 09.08.2024 року.
У відповідності до останнього епікризу виписного з медичної картки стаціонарного хворого від 09.08.2024 року № 7486, позивач виписаний з клінічним діагнозом: «F43.25 Розлад адаптації у вигляді порушень емоцій та поведінки. Крім того, вбачається, що хворий направлений на лікування Військовою частиною НОМЕР_1 .
У зв`язку із цим, виходячи з причинно-наслідкового зв`язку отриманих поранень, зазначених в Довідці про обставини справи (поранення, контузії, каліцтва) від 31.03.2023 року №3026, від 03.11.2023 року №1/3711993, від 13.05.2024 року №1/37/4798, можна дійти висновку, що спірний період лікування був пов`язаний саме з отриманим пораненням (травмою, контузією, каліцтвом) під час захисту Батьківщини.
При цьому, нормами чинного на період виникнення спірних відносин законодавства не було визначено, що яким саме (основним чи супутнім) має бути встановлений під час стаціонарного лікування військовослужбовця діагноз, що призвів до необхідності стаціонарного лікування військовослужбовця та слугував підставою для висновків ВЛК про пов`язаність травми військовослужбовця із захистом Батьківщини.
Відтак, обидві умови (пов`язаність поранення позивача із захистом Батьківщини та факт його перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.
Як свідчать матеріали справи, та не заперечується відповідачем, нарахування основних та додаткових видів грошового забезпечення позивача у спірний період, додаткову винагороду у збільшеному розмірі в сумі 100 000 пропорційно за місяць не отримував.
У зв`язку з цим, суд вважає, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 100 000 гривень на місяць за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації»» з 24.06.2024 року по 09.08.2024 року.
З огляду на зазначене суд доходить висновку про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за період його перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації»» у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини,
Застосовуючи механізм ефективного захисту прав позивача, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000,00 гривень на місяць пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за весь час перебування на стаціонарному лікуванні (отримання медичної та реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за період з 24.06.2024 року по 09.08.2024 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо клопотання відповідача стосовно строків звернення до суду, то суд зазначає, що під час відкриття провадження у справі вже була надана оцінка підставам поважності пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу даний строк.
Також у контексті оцінки доводів сторін, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1, частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» і доказів понесення ним інших витрат суду не надано, тому виходячи з положень статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за весь час перебування на стаціонарному лікуванні (отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, встановленою встановленою Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в період з 24.06.2024 року по 09.08.2024 року.
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за весь час перебування на стаціонарному лікуванні (отримання медичної та реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, встановленою Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.06.2024 року по 09.08.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
4. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.