П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/11770/25	

Суддя першої інстанції: Білостоцький О.В.
Час та місце ухвалення судового рішення «--:--»: м. Одеса
Повний текст судового рішення складений: 29.09.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової академії (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
18.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової академії (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність щодо виплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 18.12.2018 по 23.03.2022; зобов`язання нарахувати та стягнути на його користь індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 2397,24грн. в місяць за період з 18.12.2018 по 23.03.2022 включно відповідно до норм абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у загальній сумі 930879,01грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 23.07.2013 по 14.12.2018 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а з 17.12.2018 по 23.03.2022 – у військовій академії (м.Одеса). Разом з тим, військовою академією (м.Одеса) йому протиправно не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення у відповідності до норм абз.4,6 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» у розмірі 2397,24грн. щомісячно, що у загальному розмірі становить 930879,01грн. Крім того, позивач вважає, що виплата спірних сум індексації має бути здійснена із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44 від 15.01.2004.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 у задоволенні позову відмовлено.
При вирішенні справи, суд першої інстанції зазначив, що позивач має право на отримання щомісячної індексації грошового забезпечення у фіксованій величині за період з 17.12.2018 по 23.03.2022, під час проходження служби у військовій академії (м.Одеса), у розмірі 2397,24грн. щомісячно до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення. Однак, суд встановив, що у період проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у період з 01.03.2018 по 16.12.2018 (попереднє місце служби), військова частина не вирішила питання щодо наявності/відсутності у останнього права на отримання індексації-різниці. В контексті зазначеного, суд першої інстанції вважав, що такі дії військової частини НОМЕР_1 позбавили військову академію ( АДРЕСА_1 ) обов`язку у нарахуванні та виплаті позивачу індексації-різниці грошового забезпечення в період проходження служби у період з 17.12.2018 по 23.03.2022, у зв`язку з чим зазначив про відсутність протиправності дій відповідача. 
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи, норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, як і в позові, наголошує на тому, що має право на отримання індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 2397,24грн. щомісячно за період з 18.12.2018 по 23.03.2022. При цьому, суд першої інстанції не зазначив мотивованої підстави відмови у такому праві, незважаючи на те, що він (позивач) має безперервне проходження служби, а також з урахуванням того, що доказів виплати йому спірних сум індексації відповідачем до суду не надано. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 23.07.2013 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 23.07.2013 №160. /а.с.25/
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2018 №261 позивач виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення як такий, що вибув до нового місця служби м.Одеси. /а.с.26/
Відповідно до витягу з наказу начальника військової академії (м.Одеса) від 18.12.2018 №267, з 17.12.2018 позивач зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення. /а.с.37/
23.03.2022 витягом з наказу начальника військової академії (м.Одеса) №68 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, у зв`язку з вибуттям до нового місця служби. /а.с.38/
28.02.2025 позивач звернувся до військової академії із заявою, в якій просив надати інформацію, зокрема щодо нарахування та виплати йому індексації-різниці грошового забезпечення за період проходження служби, а у випадку не нарахування таких сум повідомити про підстави такого не нарахування. /а.с.29-30/
На вказану заяву, листом від 10.03.2025 військова академія повідомила, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення не здійснювалась, у зв`язку з відсутністю фінансового ресурсу. Також, зазначено, що ОСОБА_1 не оскаржував наказ про його виключення зі списків особового складу військової академії, а тому вважається, що ним погоджено проведення усіх розрахунків. /а.с.31-34/
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, розрахованої відповідно до приписів абз.3, 4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, за період з 18.12.2018 по 23.03.2022 у фіксованій сумі 2397,24грн., позивач звернувся до суду з позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011 XII (надалі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно ч.3 вищезазначеної статті грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом №1282-ХІІ.
Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (надалі - Закон України №1282-ХІІ) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ст.2 Закону України №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами 1-2 ст.5 Закону України №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч.6 ст.5 Закону України №1282-Х1І).
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, що визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. (надалі Порядок №1078)
Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Крім того, звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
Відповідно до п.5 Порядку №1078 (у редакції від 24.02.2016) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
В редакції від 24.11.2016, 24.10.2017 п. 5 Порядку №1078 є аналогічним.
В редакції 15.03.2018 п.5 викладено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Отже, аналізуючи вищезазначене, місяць у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.
Відповідно до змісту п.5 Порядку №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.
Тож, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).
Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць.
Окрім того, відповідно до п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пов`язується з місяцем підвищенням тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.
Отже, збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстав вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01.01.2008, а отже січень 2008 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення.
Зі вступом в дію постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців, наступним підвищенням посадових окладів військовослужбовців було 01.03.2018.
Також, із системного аналізу абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що ним врегульовано виплату індексації-різниці, право на яку виникає у особи в тому випадку, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
При цьому, нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Тому, враховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, колегія суддів вважає, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
Між тим, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлено нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
В свою чергу, у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, суб`єкту владних повноважень належало вирішити питання наявності у позивача права на отримання суми індексації-різниці.
Тому, з огляду на вимоги абз.4 п.5 Порядку № 1078, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення її доходу в березні 2018 дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018.
В свою чергу, у випадку, коли відповідна умова наявна, розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №400/3826/21.
З матеріалів справи вбачається, що у період з 23.07.2013 по 14.12.2018 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а з 17.12.2018 по 23.03.2022 – у військовій академії (м.Одеса).
Спірним питанням в даній справі є встановлення наявності/відсутності бездіяльності військової академії (м.Одеса) щодо виплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 18.12.2018 по 23.03.2022.
Так, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 про виплату грошового забезпечення позивача, у лютому 2018 останній отримав 10644,33грн. (без врахування поточної індексації 4258,75грн.), у березні 2018 – 12710,24грн. /а.с.41/
Отже, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 склав 2065,91грн. (12710,24грн - 10644,33грн.).
З іншого боку, колегією суддів, враховуючи розмір прожиткового мінімуму у березні 2018 (1762грн.), величину приросту індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення у березні 2023, з моменту підвищення посадового окладу у січні 2008 року (253,3%), встановлено, що розмір можливої індексації в березні 2018 складає 4463,15грн. (1762грн. х 253,3%).
Таким чином, сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу і становить 2397,24грн. (4463,15грн. - 2065,91грн.).
Отже, вирішуючи питання, чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації, колегія суддів дійшла висновку, що сума підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 2065,91грн., а сума можливої індексації в березні 2018 року - 4463,15грн., тобто розмір підвищення доходу є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, що є підставою для нарахування і виплати позивачу індексації-різниці з урахуванням абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Разом з тим, доказів нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 2397,24грн. щомісячно за спірний період (з 18.12.2018 по 23.03.2022) відповідно до приписів абз.4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів також не надано.
У свою чергу, за правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 10.10.2024 у справі №360/1086/23 для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевіряти обґрунтованість нарахованих позивачем сум індексації, розраховувати їх і, відповідно, у судовому рішенні указувати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.
Отже, суд апеляційної інстанції при перегляді даного рішення вважає за необхідне обрахувати конкретну суму індексації.
Зокрема, виходячи із приведених вище розрахунків, сума індексації-різниці, що належить до виплати позивачу складає 2397,24грн. щомісячно.
Період з 18.12.2018 по 23.03.2022 становить 39 місяців 5 днів, тому загальна сума індексації до виплати складає 93879,01грн. (2397,24грн.х39м.+386,65грн.(6дн.х (2397,24грн./31к.д.)). 
На підставі наведеного, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що позивач не має право на отримання зазначеної вище суми індексації, оскільки на момент підвищення його доходу (у березні 2018) питання щодо наявності/відсутності права на отримання щомісячної індексації у фіксованому розмірі не було вирішено військовою частиною НОМЕР_1 , що позбавило військову академію ( АДРЕСА_1 ) обов`язку у нарахуванні й виплаті позивачу індексації під час проходження військової служби, оскільки невирішення такого питання військовою частиною НОМЕР_1 , на попередньому місці служби, не може мати негативні наслідки для позивача у виді позбавлення його права на отримання індексації-різниці грошового забезпечення під час проходження служби, що гарантоване останньому законом. 
Щодо здійснення нарахування та виплати позивачу сум індексації із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (надалі - Порядок №44), який визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.
Згідно пунктів 2-5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Аналіз наведених вище норм Порядку №44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Таким чином, нарахування та виплата індексації-різниці грошового забезпечення позивача за період з 18.12.2018 по 23.03.2022 у загальному розмірі 93879,01грн. має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправною бездіяльність військової академії (м.Одеса) щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 18 грудня 2018 року по 23 березня 2022 року відповідно до норм абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Стягнути з військової академії (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині в сумі 2397,24грн. в місяць за період з 18 грудня 2018 року по 23 березня 2022 року включно відповідно до норм абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, у загальній сумі 93879,01грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук   О.В. Яковлєв