КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2026 року справа № 320/10681/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення та наказу.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Чернівецької обласної прокуратури, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №4 дп-24 від 03.01.2024 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_1 »;
- визнати протиправним та скасувати Наказ керівника Чернівецької обласної прокуратури №32к від 16.01.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Наголошує, що відповідачем протиправно відкрито провадження у дисциплінарній справі, оскільки раніше вже було відмовлено у відкритті дисциплінарного провадження за аналогічних обставин. Вказує на пропущення строку для притягнення до відповідальності, а також на відсутність негативних наслідків від його дій.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
11.04.2024 на адресу суду від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що порушення позивача встановлені належним чином, є доведеними та такими, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а тому притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є правомірним.
06.06.2024 на адресу суду від Чернівецької обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що доводи позивача не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.
07.06.2024 позивачем подано відповідь на відзив, в якій підтримав доводи викладені у позовній заяві.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 працює на посаді прокурора Вижницької окружної прокуратури з 15.03.2021.
До Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів 19.06.2023 надійшла дисциплінарна скарга від 13.06.2023 першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_2 про притягнення прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов?язків та вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об?єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.
За результатом автоматизованого розподілу дисциплінарних скарг, скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_2 про вчинення дисциплінарного проступку прокурором ОСОБА_1 , розподілено члену КДКП ОСОБА_3 , за результатами вивчення якої 21.06.2023 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження №07/3/2-509дс-112дп-23.
13 листопада 2023 року за результатами перевірки ОСОБА_4 складено висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора, який із зібраними матеріалами передано на розгляду Комісії.
На засідання 13 грудня 2023 року належним чином повідомлений ОСОБА_1 не з?явився, надіслав клопотання про перенесення розгляду висновку після розгляду Верховним Судом його касаційної скарги на рішення Чернівецького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 12021262060000396.
Прокурор Гараздюк В.Г. 03 січня 2024 року на засідання Комісії не з`явився повторно, надіслав клопотання про перенесення розгляду висновку після розгляду зазначеної касаційної скарги.
Оскільки ОСОБА_1 повторно своєчасно та належним чином повідомлено про час і місце проведення засідання Комісії та ураховуючи вимоги пункту 3 частини третьої статті 47 Закону України «Про прокуратуру», прийнято рішення про розгляд висновку за відсутності прокурора.
За наслідками розгляду висновку КДКП 03 січня 2024 року ухвалено рішення №4дп-24 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_1 » за вчинення дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» - неналежне виконання службових обов`язків.
16.01.2024 керівником Чернівецької обласної прокуратури було прийнято наказ №32к від 16.01.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 », яким до позивача за неналежне виконання службових обов`язків застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани (п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про прокуратуру»).
Вважаючи вищевказані рішення та наказ протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, загальні права і обов?язки прокурора визначено Законом України «Про прокуратуру» (далі – Закон № 1697-VII).
Цим Законом врегульовано порядок дисциплінарного провадження щодо прокурора.
Згідно зі статтями 44, 73, 77 Закону № 1697-VII тільки за КДКП закріплені повноваження здійснювати дисциплінарне провадження щодо прокурора.
Відповідно до частин першої та другої статті 45 цього Закону дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.
Дисциплінарне провадження включає такі етапи: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.
Згідно із пунктам 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав: неналежне виконання службових обов?язків.
Відповідно до частин четвертої та десятої статті 46 цього Закону після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження за результатами перевірки.
Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.
Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніше ніж за десять днів до дня проведення засідання.
Згідно із частиною третьою цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю.
Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п?ята статті 47 Закону №1697-VII).
Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об?єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід (частина шоста статті 47 Закону № 1697-VII).
Рішення в дисциплінарному провадженні відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора (частина перша статті 48 Закону № 1697-VII).
При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення (частина третя вказаної статті).
Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора може бути накладено такі дисциплінарні стягнення: 1) догана: 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.
Застосування до прокурора дисциплінарного стягнення відповідно до статей 9 та 10 Закону № 1697-VII здійснюється Генеральним прокурором та керівниками обласних прокуратур на підставі рішення Комісії.
Порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурора також регламентується Положенням про порядок роботи відповідного органу, шо здійснює дисциплінарне провадження, прийнятий 27 квітня 2017 року всеукраїнською конференцією прокурорів, в редакції від 28 лютого 2023 року (далі – Положення)
За правилами пунктів 61-63 Положення орган має право приймати рішення, якщо на його засіданні присутні не менше дев?яти членів органу. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість від загального складу органу, передбаченого Законом. Рішення органу викладаються в письмовій формі.
Орган не може приймати рішення на підставі припущень, неперевіреної чи недостовірної інформації.
У рішенні органу зазначаються дата і місце його прийняття, члени органу, які брали участь у засіданні, питання, що розглядалися, мотиви прийнятого рішення, а також порядок і строк оскарження рішення, в тому числі дозвіл особі, яка подала дисциплінарну скаргу, на оскарження рішення, якщо він наданий.
Рішення підписується головуючим та членами органу, які брали участь у засіданні.
Професійна діяльність прокурора має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності.
Так, відповідно до статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливість, неупередженості та об?єктивності.
Загальні права та обов?язки прокурора визначені статтею 19 Закону № 1697-VII. 
Так, згідно з пунктом 3 частини четвертої цієї статті прокурор зобов?язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Положеннями частини першої та другої статті 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
Частиною першою статті 25 Закону № 1697-VII визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов?язки, передбачені КПК України.
Згідно зі статтею 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження застосована належна правова процедура.
Відповідно до статті 9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор зобов?язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних поговорів, згоду на обов?язковість яких надано Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Повноваження прокурора у кримінальному провадженні визначені частиною другою статті 36 КПК України.
Згідно з частиною другою та третьою статті 37 КПК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п?ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Згідно із частиною першою статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
За частиною другою статті 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, а доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону обвинувачення (стаття 92 КПК).
Частиною першою статті 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з частиною третьою статті 43 Закону № 1697 VII виправдання особи або закриття стосовно неї судом кримінального провадження не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, який здійснював процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та/або підтримання державного обвинувачення у цьому провадженні, крім випадків умисного порушення ним вимог законодавства чи неналежного виконання службових обов?язків.
Повноваження та обов?язки прокурора при здійсненні процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні регламентовано Порядком організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 30 вересня 2021 року № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» (далі - Порядок № 309).
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Вижницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 12021262060000396.
Постановою керівника Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області від 17 вересня 2021 року у кримінальному провадженні нагляд у формі процесуального керівництва доручено здійснювати групі прокурорів цієї прокуратури у складі ОСОБА_1 (старший групи), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Слідчим за погодженням з ОСОБА_1 17 вересня 2021 року особі повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров?я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя).
Постановою керівника Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області від 16 листопада 2021 року строки досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 17 грудня 2021 року.
За погодженням з прокурором ОСОБА_1 24 листопада 2021 року слідчим дії підозрюваного перекваліфіковано на статтю 124 КК України (умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення).
За результатами досудового розслідування ОСОБА_1 29 листопада 2021 року затверджено обвинувальний акт, який того ж дня направлено для розгляду до Кіцманського районного суду Чернівецької області, в якому надалі він же підтримував публічне обвинувачення.
Постановою керівника Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області від 04 січня 2022 року групу процесуальних керівників у кримінальному провадженні змінено, до її складу включено прокурорів ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з яких останнього визначено старшим групи.
За клопотанням представника потерпілої у кримінальному провадженні, ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 лютого 2022 року обвинувальний акт повернуто прокурору з мотивів невідповідності його вимогам КПК України, зокрема, зважаючи на те, що дії обвинуваченої особи слід кваліфікувати не за статтею 124 КК України, а за частиною першою статті 121 КК України.
Прокурор Гараздюк В.Г. та захисник обвинуваченого оскаржили зазначену ухвалу до Чернівецького апеляційного суду, який ухвалою від 22 березня 2022 року апеляційні скарги задовольнив, обвинувальний акт направив на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Постановою від 18 травня 2022 року групу прокурорів у кримінальному провадженні змінено - до неї включено ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , з яких останнього визначено старшим групи.
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2023 року (справа № 718/2919/21) у кримінальному провадженні № 12021262060000396 особу визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, та виправдано за недоведеністю кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачувалась.
Постановляючи виправдувальний вирок, суд звернув увагу на допущені під час досудового розслідування порушення при доведенні вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за статтею 124 КК України, на яких, попри очевидну невідповідність зазначеної кваліфікації зібраним під час досудового розслідування доказам, ОСОБА_1 , як сторона обвинувачення наполягав у судових засіданнях.
Судом докази обвинувачення визнано непереконливими та переважно неналежними, оскільки вони, як самі по собі, так і в сукупності, не підтверджували існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та які підлягали доказуванню; встановлено, що сукупність доказів обвинувачення з точки зору достатності та взаємозв?язку не можуть бути покладені в основу обвинувального висновку; під час досудового розслідування органом досудового розслідування не виявлено та не вилучено знаряддя злочину; дії обвинуваченого кваліфіковано невірно; з урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що існує можливість іншої версії інкримінованої обвинуваченому події.
Зазначено, що встановлені обставини суперечать версії обвинувачення про перевищення меж необхідної оборони обвинуваченим.
Судом також встановлено очевидну невідповідність твердження ОСОБА_1 в обвинувальному акті щодо кількості ударів, завданих потерпілому (не менше двох ударів), висновку експерта від 27 жовтня 2021 року № 1045мд, оскільки такі відомості у ньому відсутні.
Судом виснувано, що докази, представлені стороною обвинувачення на підтвердження вини особи у скоєнні злочину, передбаченого статтею 124 КК України, як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи опосередковано, не підтверджують існування обставин, які зазначено в обвинувальному акті та підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, а відтак, суд визнав їх непереконливими, переважно неналежними, та прийшов до висновку, що існує можливість іншої версії інкримінованої обвинуваченому події, що є підставою для розумного сумніву в доведеності вини обвинуваченого саме у вчиненні злочину, передбаченого статтею 124 КК України.
На цей вирок прокурором Гараздюком В.Г. 15 березня 2023 року подано апеляційну скаргу, яку ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що надані суду стороною обвинувачення докази не підтверджують існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею 124 КК України
Суд також зазначив, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які були б здобуті після повідомленої 17 вересня 2021 року підозри та давали б підстави для зміни кваліфікації діяння з частини першої статті 121 КК України на статтю 124 КК України, а під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не зміг пояснити підстави для таких дій.
Питання стану досудового розслідування, нагляду у формі процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні №12021262060000369 обговорено на оперативній нараді у керівника Чернівецької обласної прокуратури 26 квітня 2023 року.
Згідно з протоколом № 13 цієї наради причиною ухвалення судом реабілітуючого рішення стали неналежне проведення досудового розслідування, неякісне здійснення процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 неналежно виконував службові обов?язки при здійсненні процесуального керівництва під час досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні, що призвело до постановлення Кіцманським районним судом Чернівецької області 15 лютого 2023 року вироку про визнання особи невинуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Комплексно проаналізувавши матеріали дисциплінарного провадження, не посягаючи на процесуальну самостійність прокурора, проте оцінюючи доводи дисциплінарної скарги у сукупності з фактичними обставинами, встановленими під час дисциплінарного провадження, Комісія дійшла до висновку, що з урахуванням зазначених вимог законодавства, прокурор ОСОБА_1 допустив порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 19 Закону №1697- VII, статей 2, 9, 36, 94 КПК України, тобто ним вчинено дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачена пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII - неналежне виконання службових обов?язків, і наявні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Ураховуючи вищевикладене Комісією 03 січня 2024 року ухвалено рішення № 4дп-24 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді догани.
Вирішення питання про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності належить до виключної компетенції дисциплінарних органів, що здійснюють дисциплінарні провадження, зокрема Вищої ради правосуддя, яка в силу частини п?ятої статті 53 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», за результатами розгляду скарги на рішення КДКП, може: 1) скасувати повністю рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора та закрити дисциплінарне провадження; 2) скасувати частково рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора та ухвалити нове рішення; 3) скасувати повністю або частково рішення відповідного органу про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності прокурора та ухвалити нове рішення; 4) змінити рішення відповідного органу, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення; 5) залишити рішення відповідного органу без змін.
Позивачем у позовній заяві зазначено, що оскаржуване рішення Комісії не конкретизоване, та не зазначено об?єктивну сторону складу дисциплінарного правопорушення, не обґрунтовано причинно-наслідкового зв?язку між діями та наслідками, які настали.
На думку ОСОБА_1 його дії були законними та правомірними під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 12021262060000369, а також позивачем не порушено Закону № 1697-VII та інших нормативно-правових актів.
Разом із тим, оцінивши діяльність прокурора ОСОБА_1 на предмет відповідності вимогам Закону № 1697-VII та КПК України, Комісія дійшла висновку про наявність порушення прокурором приписів чинного законодавства.
Дисциплінарне провадження стосовно прокурора ОСОБА_1 відкрито у зв?язку з його неналежним виконанням службових обов?язків.
Для встановлення наявності чи відсутності факту невиконання чи неналежного виконання прокурором службових обов?язків потрібно установити, зокрема, факт ухилення прокурора від вчинення дій, передбачених законодавством, у межах виконання ним спеціальних повноважень або завідомо неякісне, із порушенням норм законодавства, виконання прокурором посадових обов?язків, що тягне за собою настання негативних наслідків.
Підставою для юридичної відповідальності прокурора - процесуального керівника є винесення ним незаконних і необґрунтованих процесуальних рішень, вчинення незаконних дій, бездіяльність, неналежне реагування на скарги учасників процесу, потурання порушенням закону з боку осіб, на яких поширюються його процесуальні повноваження.
Отже, невикористання прокурором наданих йому законодавством повноважень під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні без поважних причин, що зумовлює, зокрема виправдання судом особи у зв?язку з недоведеністю вчинення особою кримінального правопорушення, свідчить про неналежне виконання прокурором своїх службових повноважень.
Скаржник пов`язав неналежне виконання прокурором ОСОБА_1 службових обов?язків з порушенням ним вимог законодавства, що призвело до направлення до суду обвинувального акта з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченої особи та, як наслідок, постановлення судом вироку щодо визнання невинуватості цієї особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Під час здійснення нагляду за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 12021262060000369 прокурор ОСОБА_1 повинен був забезпечити виконання завдань кримінального провадження з дотриманням його загальних засад принципу законності, тобто неухильного додержання вимог Конституції Україна, КПК України, вимог інших актів законодавства.
Крім того, виходячи з аналізу Закону № 1697-VII, службовими обов?язками працівника прокуратури слід вважати нормативно визначені види та міру необхідної поведінки, котрі забезпечують реалізацію завдань, постановлених перед прокуратурою суспільством і державою, та повноважень, наданих для ефективного здійснення професійних обов?язків.
Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач-1 виходив з того, що будучи старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 12021262060000369 ОСОБА_1 неналежно виконував службові обов?язки при здійсненні процесуального керівництва під час досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення, що призвело до постановлення Кіцманським районним судом Чернівецької області 15 лютого 2023 року вироку про визнання особи невинуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення
Суд наголошує, що статус прокурора насамперед передбачає неухильність дотримання ним вимог законодавства та чітке виконання вказівок керівництва у системі органів прокуратури. Саме такий порядок забезпечує максимальне та ефективне виконання завдань кримінального провадження, що передусім полягає у захисті громадян від злочинних посягань та злочинів в цілому. Недотримання прокурором цих вимог складає неналежне виконання обов?язків та є підставою для застосування до нього відповідних заходів дисциплінарної відповідальності
Вчинення прокурором ОСОБА_1 вказаного дисциплінарного проступку підтверджено: матеріалами дисциплінарної скарги; наказом керівника Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області від 31 серпня 2022 року № 26 про розподіл обов?язків між керівництвом та працівниками цієї прокуратури; протоколом № 13 оперативної наради у керівника Чернівецької обласної прокуратури від 26 квітня 2023 року; копіями матеріалів наглядового провадження у кримінальному провадженні № 12021262060000369; матеріалами службового розслідування; вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2023 року у справі № 718/2919/21; ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року у цій же справі.
Позивач стверджує, що членом Комісії протиправно відкрито дисциплінарне провадження на підставі дисциплінарної скарги першого заступника Чернівецької обласної прокуратури Чорнея В.С. від 13 червня 2023 року, оскільки з аналогічних підстав, за скаргою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 14 лютого 2022 року вже було раніше відмовлено у відкритті дисциплінарного провадження з аналогічних питань.
ОСОБА_1 вважає, що з цих підстав член Комісії теж повинен був відмовити у відкритті дисциплінарного провадження, оскільки згідно з пунктом 5 частини другої статті 46 Закону № 1697-VII дисциплінарний проступок, який був зазначений в скарзі вже був предметом перевірки і щодо нього Комісія прийняла рішення, яке не скасовано в установленому законом порядку.
Згідно зі статтею 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
Підстави для відкриття дисциплінарного провадження передбачено у частині третій статті 46 цього Закону.
Відповідно до частини другої статті 46 Закону № 1697-VII член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, своїм вмотивованим рішенням відмовляє у відкритті дисциплінарного провадження, якщо: дисциплінарний проступок, про який зазначено у дисциплінарній скарзі, вже був предметом перевірки і щодо нього відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, прийняла рішення, яке не скасовано в установленому законом порядку
Дисциплінарне провадження включає такі етапи: 1) відкриття дисциплінарного провадження: 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.
Як вбачається з матеріалів дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 14 лютого 2022 року членом Комісії 23 лютого 2022 року відмовлено у відкритті дисциплінарного провадження з підстав не долучення до скарги документів, на підставі яких можливо зробити висновок, що прокурором допущено порушення, яке відповідно до вимог статті 43 Закону № 1697-VII є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.
Як зазначено вище, рішення у дисциплінарному провадженні приймається Комісією за результатами розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.
Рішення члена Комісії про відмову у відкритті дисциплінарного провадження не є документом, який містить норми права загальної або індивідуальної дії. Він не може створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не має обов?язкового характеру для суб?єкта по відношенню, до якого він винесений.
Таким чином, рішення члена Комісії про відмову у відкритті дисциплінарного провадження не має обов?язкового характеру і не набуває статусу рішення у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв?язку з чим не може бути самостійним предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Аналіз норм статей 44, 45, 50 Закону № 1697-VII дає підстави вважати, що оскарженню, зокрема у судовому порядку, підлягають ті рішення Комісії, які прийняті за результатами дисциплінарного провадження.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 804/7812/17, якою закрито провадження у справі про визнання неправомірним і скасування рішення члена КДКП про відмову у відкритті дисциплінарного провадження.
Отже, оскарженню, в судовому порядку підлягають ті рішення Комісії, які прийняті за результатами дисциплінарного провадження, а рішення члена Комісії про відмову у відкритті дисциплінарного провадження оскарженню не підлягають.
Суд звертає увагу, що рішення Комісією за результатами розгляду скарги ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 14 лютого 2022 року не приймалося, тому у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у відкритті дисциплінарного провадження за скаргою від 13.06.2023 першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури Чорнея В.С.
Відповідно до пункту 7 Положення основними засадами діяльності Комісії є верховенство права, законність, незалежність, відкритість і гласність, колегіальність, змагальність, неупередженість об?єктивність, дотримання гарантій незалежності прокурора.
Пунктом 111 Положення передбачено, що розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності.
Відповідно до абзацу третього пункту 111 Положення передбачено, що клопотання учасників засідання вирішуються Комісією одразу після їх надходження із занесенням результатів до протоколу засідання.
Відповідно до пункту 62 даного Положення Комісія не може приймати рішення на підставі припущень, неперевіреної чи недостовірної інформації.
Згідно з частиною першою статті 47 Закону № 1697-VII, пунктом 109 Положення ОСОБА_1 30 листопада 2023 року направлено повідомлення, що на засіданні Комісії, яке відбудеться 13 грудня 2023 року розглядатиметься висновок про наявність дисциплінарного проступку у діях позивача у дисциплінарному провадженні № 07/3/2-509с-112дп-23. На засідання 13 грудня 2023 року належним чином повідомлений прокурор Гараздюк В.Г. не з?явився.
21 грудня 2023 року повторно своєчасно та належним чином повідомлено ОСОБА_1 про проведення 03 січня 2024 року засідання Комісії. 
03 січня 2024 року ОСОБА_1 на засідання Комісії повторно не з?явився. Надіслав клопотання, в якому просив перенести зазначене засідання після розгляду Верховним Судом його касаційної скарги на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2023 року та рішення Чернівецького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 12021262060000396.
Відповідно до статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи.
Відповідно до частини третьої статті 47 Закону № 1697-VII висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор не з?явився на засідання повторно.
Згідно з пунктом 108 Положення Комісія має розглянути висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора на засіданні органу, не пізніше ніж через місяць після надходження висновку. У разі неможливості прийняття органом рішення протягом місяця цей строк може бути продовжений органом, але не більше як на місяць.
За результатами розгляду вказаного клопотання Комісією 03 січня 2024 року ухвалено протокольне рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , що відображено у протоколі засідання Комісії.
Під час перевірки доводів дисциплінарної скарги прокурор ОСОБА_1 надав пояснення, в якому зазначив, що обвинувачена особа у кримінальному провадженні №12021262060000396 повинна нести відповідальність за статтею 124 КК України, а тому ним підготовлено касаційну скаргу на ухвалу Чернівецького апеляційного сулу від 19 квітня 2023 року.
Таким чином, доводи позивача про неналежний розгляд його клопотання та порушення права на захист не відповідають дійсності.
Також, у позовній заяві ОСОБА_1 вказує на відсутність негативних наслідків, оскільки на теперішній час вирок Кіцманського районного суду від 15 лютого 2023 року не набрав законної сили, а 23 січня 2024 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду постановою скасовано ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року та скеровано на новий розгляд у суд апеляційної інстанції.
Разом із тим, вказані доводи позивача про відсутність негативних наслідків для органів, осіб чи держави через його неналежне виконання службових обов?язків є помилковими та не впливають на законність прийняття спірного рішення.
Для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як вчинення дій, що порочать звання прокурора, підривають авторитет органів прокуратури і викликають сумнів в об?єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури Комісія має установити, зокрема, факт невиконання або неналежного виконання прокурором своїх посадових обов?язків та інших вимог, встановлених Законом № 1697-VII та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Сам по собі факт допущення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку шкодить авторитету прокуратури в цілому. Відсутність посилань у рішенні на обставини, які б свідчили про негативні наслідки, не виключає їх наявності як на момент прийняття рішення, так і в майбутньому та не є обов?язковою ознакою вчинення дисциплінарних проступків і підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 9901/159/19.
Крім того, слід звернути увагу, що Верховним Судом було скасовано ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року, а не вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2023 року, яким ОСОБА_13 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 124 КК України.
Таким чином, прокурор ОСОБА_1 допустив порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII, статей 2, 9, 36, 94 КПК України, тобто ним вчинено дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачена пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, неналежне виконання службових обов?язків.
Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону № 1697-VII рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2018 року у справі №810/1224/17 надано тлумачення, зокрема, поняття «триваючого правопорушення», яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов?язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов?язків або виявлення правопорушення.
Верховний Суд, досліджуючи питання строку для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора за неналежне виконання прокурором службових обов?язків зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов?язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов?язків, передбачених правовою нормою, яке припиняється, або виконанням регламентованих обов?язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Триваючі правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов?язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли особа або не виконує конкретний покладений на неї обов?язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.
Такі дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов?язків.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №9901/921/18, 05 березня 2018 року у справі №800/422/17 та 27 травня 2019 року у справі №9901/196/19.
Надаючи оцінку строку накладення на позивача дисциплінарного стягнення Комісія вірно зазначила, що дії та бездіяльність прокурора ОСОБА_1 належать до триваючих правопорушень, а тому днем початку вчинення дисциплінарного проступку треба вважати 24 листопада 2021 року, тобто день погодження прокурором повідомлення особі про зміну раніше повідомленої підозри, а завершення - 19 квітня 2023 року, день ухвалення рішення Чернівецьким апеляційним судом, у якому прокурор ОСОБА_1 особисто брав участь, тому встановлений законодавством строк для прийняття Комісією рішення про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не пропущено.
Суд звертає увагу, що відповідно до ухвали Чернівецького апеляційного суду від 08 квітня 2024 року, на яку позивач посилається як на доказ належного виконання ним своїх службових обов?язків вбачається, що у зв?язку із незаявленням прокурором Гараздюком В.Г. клопотань про повторне дослідження доказів, на які він посилається у апеляційній скарзі, апеляційний суд позбавлений можливості дати їм будь-яку іншу оцінку чи вважати доведеними додаткові обставини ніж ті, які вказані у вироку суду першої інстанції, а тому виходячи із засад кримінального провадження, скасовуючи оскаржуваний вирок, колегія суддів призначила новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
Таким чином, вказана ухвала апеляційного суду лише підтверджує надалі неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обов?язків, оскільки через незаявлення останнім клопотання суд був позбавлений можливості оцінити докази.
При цьому, ні апеляційним, ні Верховним Судом не спростовано факти допущених порушень прокурором на стадії досудового розслідування, тоді як суди вдалися лише до оцінки допустимості доказів.
Таким чином, за результатами службового розслідування встановлено, що прокурор ОСОБА_1 не забезпечив належного виконання своїх службових обов?язків при здійсненні процесуального керівництва під час проведення досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення в суді, порушивши вимоги ст. ст. 2, 9, 36, 91, 92, 242, 337 КПК України, п 11.22, 22.3, 25.3, 25.4, 25.7 наказу Генерального прокурора №309 від 30.09.2021 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», не дотримався вимог ст. ст. 11, 15 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, зокрема в частині сумлінного виконання службових обов?язків та своїми діями не сприяв підвищенню авторитету прокуратури і зміцненню довіри громадян до неї.
З огляду на викладене, відповідач дійшов обґрунтованого висновку про доведеність обставин дисциплінарної скарги керівника Чернівецької обласної прокуратури щодо неналежного виконання прокурором ОСОБА_1 службових обов?язків та наявність у його діях дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1, 5 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру».
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №4 дп-24 від 03.01.2024 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_1 » та наказ керівника Чернівецької обласної прокуратури №32к від 16.01.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » є правомірними та не підлягають скасуванню.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що порушень норм чинного законодавства не встановлено, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, відповідачі довели правомірність своїх рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд 

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.