Справа № 157/278/26
Провадження №3/157/214/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року 	місто Камінь-Каширський	

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , адвоката Федчика С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацевлаштований,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України),
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 03 лютого 2026 року о 18 год. 21 хв. по вул. Свято Миколаївська у м. Камені-Каширському, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddi» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КпАП України. 
Під час розгляду справи ОСОБА_2 вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав і пояснив, що автомобілем не керував, на час зупинки поліцейськими автомобіля, ним керувала його дружина. У цей день він дійсно їздив автомобілем на об`єкт, по дорозі між 17 год та 18 год зустрів свого товариша ОСОБА_3 , вони з ним зустрілися біля Михайлівської церкви, в салоні автомобіля з ним вживали спиртні напої, та він очікував дружину з роботи, яка й у подальшому керувала автомобілем, коли вони їхали додому. Він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки автомобілем не керував. Коли він розпивав з ОСОБА_4 у салоні автомобіля на стоянці біля магазину "Свіжий Хліб" спиртні напої, то дійсно сидів за кермом, однак потім прийшла його дружина, яка й сіла за кермо, а він пересів на заднє пасажирське сидіння, ОСОБА_5 залишався сидіти на передньому пасажирському сидінні, та вони поїхали.
Адвокат Федчик С.В. у судовому засіданні просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що подав письмове клопотання, у якому, зокрема зазначив, що згідно з відеозаписом, відразу після зупинки автомобіля з водійського місця вийшла дружина ОСОБА_1 – ОСОБА_6 і повідомила, що є водієм та запропонувала надати посвідчення водія. Незважаючи на це, поліцейський стверджує, що транспортним засобом керував ОСОБА_1 , і що останній після зупинки пересів на заднє пасажирське сидіння, а його дружина – на водійське. При цьому, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував поліцейським, що він не керував транспортним засобом. Таким чином, жодних об`єктивних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, а не ОСОБА_6 , немає. Крім того, поліцейський не назвав водієві причину зупинки та не роз`яснив її. У матеріалах справи міститься рапорт від імені поліцейського Цьомаха Владислава, який ніким не підписаний та в якому містяться посилання на отримання поліцейським інформації про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що до поліції чи поліцейського надходили будь-які повідомлення, або здобута інформація в інший спосіб про факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Наведені обставини свідчать про неправомірність дій працівників поліції, а тому усі здобуті в подальшому докази являються недопустимими за принципом «плодів зіпсовано дерева».
Разом з тим, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення та дослідженими у судовому засіданні доказами.
З дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачаються обставини, які у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Так, автомобіль був зупинений поліцейськими шляхом ввімкнення проблискових маячків службового автомобіля, при цьому водій автомобіля тривалий час продовжував рух і не зупинявся, під`їжджаючи до транспортного засобу, один з поліцейських наголосив іншому, щоб той швидше здійснював відеозапис, адже в автомобілі особи пересідають. Коли поліцейський відкрив двері автомобіля, що зупиняли, то за кермом цього транспортного засобу дійсно сиділа жінка, яка не була пристебнута ременем безпеки, вона вживала заходів для зручного розміщення у кріслі водія, упорядковувала на собі одяг та зачіску, була схвильована, рухлива, її поведінка не свідчили, що саме вона керувала автомобілем, та остання, на висунуту до ОСОБА_1 , який знаходився на задньому сидінні автомобіля, поліцейським вимогу надати посвідчення водія, просила у поліцейських дозволу щоб саме вона пред`явила своє посвідчення водія, просила відпустити ОСОБА_1 . Останній у свою чергу на твердження поліцейського, що саме він їхав за кермом та пересів на заднє сидіння, говорив поліцейському, що той погано бачить і що він посвідчення водія йому надавати не буде. У подальшому на вимогу поліцейського ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, мотивуючи відмову тим, що він не їхав за кермом.
З акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння як почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України не притягувався, має посвідчення водія НОМЕР_2 . 
Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, доведена, а тому до нього належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Пояснення свідка ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , який на момент вищезазначених подій, знаходився у салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні, про те, що автомобілем керувала саме ОСОБА_6 , а ОСОБА_1 , суд вважає неправдивими і розцінює їх як намагання останніх, які відповідно є дружиною та товаришем ОСОБА_1 , допомогти йому уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Сукупність встановлених під час судового розгляду на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, які є достовірними та допустимими, обставин виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинене і ОСОБА_1 є винним у його вчиненні.
Згідно з п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а п. 2.5 цих правил встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.
Незгода водія із причинами зупинки, або необізнаність останнього про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Інші доводи адвоката не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Під час судового розгляду справи не було встановлено таких обставин, які б порушили права водія ОСОБА_1 або ж обмежили його в можливості їх ефективного використання.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 у дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.
Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягнути подвійний розмір штрафу 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до ст. 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Дата складення повного тексту постанови – 15 квітня 2026 року.

Суддя:      О.В. Антонюк