ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/60/26 Справа № 208/11577/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 березня 2026 року Кривий Ріг 
26.03.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу із доповненнями захисника Чеботарьової Ю.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 08.05.2025р., якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає АДРЕСА_1 , військовослужбовця 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Чеботарьовою Ю.В., яка в апеляційній скарзі та доповненнях до неї :
- вказує, що підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 не відповідали вимогам ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки причина зупинки не була повідомлена ОСОБА_2 
- вказує, що під час проведення відео фіксації події не було дотримано вимог Наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», оскільки відеозапис проведено не на портативний відео реєстратор а на особистий мобільний телефон працівника поліції;
- зазначає, що згідно відеозапису, доданого до протоколу вбачається, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_2 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, проте вказали їх у протоколі, тобто підстав вимагати огляду на стен сп`яніння з відеозапису не встановлено;
- прохає постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_2 та його захисник Чеботарьова Ю.В. повідомлені належним чином, до судового засідання не прибули, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Постановою суду апеляційної інстанції від 14.08.2025р. провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 зупинено на підставі ст. 335 КПК України та у зв`язку із проходженням ОСОБА_2 військової служби.

В листі голови Касаційного кримінального суду ОСОБА_3 (лист №718/0/158-25 від 04.12.2025) щодо можливості зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, на військовій службі, стосовно чого звернувся Рівненський апеляційний суд, вказано, що «У КУпАП передбачено випадки зупинення розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини четвертої статті 277 цього кодексу строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).
Інших випадків розгляду адміністративних справи про адміністративні правопорушення в КУпАП не передбачено, тому зупинення провадження в справах про інші адміністративні правопорушення можливе лише після внесення відповідних змін до цього Кодексу.»
Таким чином підстави зупинки провадження у справі про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам КУпАП та провадження підлягає відновленню для розгляду апеляційної скарги по суті.

Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 14.09.2024р., 14.09.2024р. о 20:00год. в м. Родинське, вул. Центральна, 1 керував автомобілем ВАЗ н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та тремтіння пальців рук, від продуття газоаналізатора Драгер на місці зупинки та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, від керування автомобілем відсторонений.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_2 суд першої інстанції поклав:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 129393 від 14.09.2024р., в якому зафіксовано, що ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився;
- направлення на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння;
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів;
- DVD диск з відеозаписом, на якому зафіксовано як водій ОСОБА_2 керував ТЗ ВАЗ, його зупинили працівники поліції, ОСОБА_2 дав пояснення, що керував ТЗ ВАЗ, визнав, що вживав алкоголь, але відмовився проходити газоаналізатор Drager та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку
Суд першої інстанції дослідивши та оцінивши сукупність доказів щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважав, що вони є переконливими, достатніми, в повному обсязі підтверджують фактичні обставини справи, при цьому відкинув заперечення сторони захисту щодо неналежності відеозапису та дій працівників поліції. 

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не може погодитись із висновками суду першої інстанції про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП неповно та необ`єктивно з`ясував обставини справи, що перешкодило суду першої інстанції вирішити їх в точній відповідності із законом.

Так суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, дослідивши відеозапис, доданий до матеріалів справи встановив, що він має три файли, та дослідивши зміст відеозапису, встановив, що він зроблений на невстановленому пристрою шляхом відеозапису з монітору портативного відео реєстратора. При цьому пристрій, яким відбувалася відео фіксація події не зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення. 
При цьому слід звернути увагу, що при спілкуванні із присутніми особами, можна почути, що під час руху транспортних засобів «було порвано три троси» (файл № 3 час 00:48сек.), тобто слід припустити, що автомобіль ВАЗ, яким керував ОСОБА_2 був буксируваний. Проте вказана обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції та на вказану обставину не звернуто увагу, оцінку такій обставині не надано.

Крім того, відповідно до відеозапису файлу № 4 було встановлено, що ознаки сп`яніння у ОСОБА_2 було виявлено о 19:37год., проте він заперечив вживання алкоголю.
Після чого відеозапис було перервано, та відновлено на відеофайлі № 1 з часу 20:33год., на якому зафіксовано відмову ОСОБА_2 від огляду на стан сп`яніння.
Слід звернути увагу, що від моменту виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 до моменту фіксації його відмови від огляд на стан сп`яніння минуло 56 хвилин, та події, які відбувалися в цей час не зафіксовані, що ставить під об`єктивний сумнів фактичні обставини справи, а саме чому від моменту виявлення ознак сп`яніння, які були заперечені ОСОБА_2 , минуло стільки часу. 

Таким чином відеозапис протягом п`ятидесятишести хвилин щодо фактичних обставин справи відсутній.
Суд першої інстанції не звернув увагу на вказану обставину у своїх висновках щодо правильності фактичних обставин справи та беззаперечного встановлення винуватості ОСОБА_2 у відмові від огляду на стан сп`яніння уваги, та не надав процесуальної оцінки цій обставині у розумінні вимог ст. 251 КУпАП. 

Суд апеляційної інстанції із такими висновком суду першої інстанції не може погодитись, оскільки у даному випадку суд першої інстанції припустився спрощеного підходу до розгляду справи, не навівши мотивів такого рішення, а саме прийняття відеозапису як належного доказу із відсутністю на ньому істотних проміжків часу, щодо обставин, які мають фіксуватися безперервно, що слід вважати недотриманням принципу «поза розумним сумнівом».
Суд апеляційної інстанції наголошує, що наведені вище обставини створюють обґрунтований сумнів у правильності встановлених фактичних обставин судом першої інстанції, що беззаперечно впливає на критерій «якості закону».
Загальноприйнято вважати, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад судочинства, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закон та його норми в такий спосіб, щоб максимально захистити права та інтереси особи; цей принцип відомий як "in dubio pro persona" або "in dubio pro homine" (латинською мовою) означає "у вагомих сумнівах - на користь людини"; принцип тлумачення закону на користь особи не передбачає ігнорування закону, але вказує на те, що в спірних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію закону, яка максимально захищає права та інтереси саме особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження та забезпечення прав і свобод людини; забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).
Беззаперечно винуватість особи встановлюється сукупністю належних та допустимих доказів. Належність доказів - це якість доказу, що характеризує точність, правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. Належним є той доказ, який містить інформацію, що має значення для справи. 
Суд апеляційної інстанції досліджуючи ключовий доказ на підтвердження факту керування транспортним засобом та встановлення особи водія, яким є відеозапис у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, наданий до матеріалів справи, та враховуючи викладене вище, має вагомий сумнів у його точності, який, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачиться на користь особи, яку притягнуто до відповідальності.
Суд апеляційної інстанції не може визнати відеозапис належним та допустимим доказом у справі, та вважає його таким, що не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, оскільки він належним чином не відображає дотримання порядку огляду водія на стан сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Такий огляд не має викликати сумнів як доказ, на основі якого у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції на вказану обставину належної уваги не звернув, свої висновки обґрунтував без дотримання принципу неупередженості, всебічності та повноти, та при цьому відповідної процесуальної оцінки зазначеному відеозапису не надав.
На думку суду апеляційної інстанції, викладені вище порушення вимог норм процесуального законодавства, є істотними, а огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння проведений у порушення вимог ст. 266 КУпАП, та відповідно до вимог частини 5 вказаної статті вважається недійсним. 
Таким чином, враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності оскаржуваної постанови, недотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є слушними та підлягають задоволенню із скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі. 

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 з 25.10.2022р. за призовом під час мобілізації (а.с. 28), є учасником бойових дій (а.с. 42), згідно медичної виписки №17247 від 31.10.2025р. під час проходження служби та захисту Батьківщини внаслідок військових дій 20.10.202525р. отримав сліпе вогнепально-уламкове поранення правої гомілки з наявністю уламків. 

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Чеботарьової Юлії Володимирівни на постанову Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 08.05.2025р., якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відновити. 

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 08.05.2025р., якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік задовольнити. 

Постанову Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 08.05.2025р., якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо  ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя