ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/4436/25 пров. № А/857/28268/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року (головуюча суддя: Братичак О.О., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
встановив:
ОСОБА_1 , 07.03.2025 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просив: 
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягають у відмові звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з військової служби на підставі абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з військової служби на підставі абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ), 25.01.2025 військовослужбовець ОСОБА_1 подав до відповідача рапорт про звільнення з військової служби на підставі абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за своїм батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є особою з інвалідністю II групи, проте отримав відмову, викладену у листі від 13.02.2025 № 08/14434/25-Вн. Вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим просить позов задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, позивач покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Відповідач, 10.09.2025 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ).
Позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби на підставі абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за своїм батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є особою з інвалідністю II групи.
До вказаного рапорту позивачем долучено наступні документи:
- завірена нотаріусом копія паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 на 3 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 на 2 арк. в 1 прим;
- завірена нотаріусом копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія свідоцтва про народження батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 2 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія паспорта батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 3 арк. в 1 прим.;
- копія картки платника податків батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 715686, щодо батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія пенсійного посвідчення батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена лікарем копія висновку ЛКК № 610 від 10.07.2024 щодо батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.
- копія відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 163638 від 27.06.2024 на 1 арк. в 1 прим.;
- копія витягу з Реєстру територіальної громади щодо адреси місця проживання батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія заяви від 14.12.2024 батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія заяви від 03.07.2024 батька, ОСОБА_1 на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія заяви від 27.06.2024 батька, ОСОБА_1 на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 на 1 арк. в 1 прим.;
- завірена нотаріусом копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища на 1 арк. в 1 прим.;
- копія акту № 265 від 16.09.2024 на 1 арк. в 1 прим.;
- оригінал акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд (утримання) від 22.01.2025 № 552 на 2 арк. в 1 прим.;
- копія заяви батька ОСОБА_1 на 1 арк. в 1 прим.
Листом від 13.02.2025 № 08/14434/25-Вн, відповідач відмовив позивачу у звільненні з військової служби, у зв`язку з недостатністю наданих військовослужбовцем копій документів на підтвердження обставин, передбачених абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено в установленому порядку належними доказами обставин з приводу того, що його батько має необхідність саме у постійному сторонньому догляді, а відтак, відсутні підстави для його звільнення, визначені абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VІІІ від 12.05.2015, (далі – Закон № 389-VІІІ) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закон № 389-VIII).
Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та діяв на момент виникнення спірних правовідносин.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, (далі – Закон № 3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до абз. 4, 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 3543-XII: мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;
особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивача, відповідно до наказу від 01.04.2024 № 445-ОС, зараховано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період до списків особового складу НОМЕР_4 прикордонного загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ).
Позивач, 21.01.2025 звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби на підставі абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за своїм батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є особою з інвалідністю II групи.
Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, (далі - Закон № 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Пунктом 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ (в редакції чинній на момент подання рапорту про звільнення) передбачено виключний перелік підстав звільнення військовослужбовці, які проходять військову службу під час дії воєнного стану.
Так, згідно з п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, під час воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби:
через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
Абзацом 13 пункту 3 частиною 12 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану на таких підставах, зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Системний аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що військовослужбовці які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану, за наявність таких умов, зокрема:
- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків;
- наявність у осіб, які потребують догляду, I чи II групи інвалідності;
- відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Державні прикордонній службі України, затвердженому Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі - Положення № 1115/2009, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно п. 2 Положення № 1115/2009, громадяни проходять військову службу в Держприкордонслужбі в добровільному порядку або за призовом.
Громадяни, які проходять військову службу в Держприкордонслужбі, є військовослужбовцями Держприкордонслужби. Статус військовослужбовця підтверджується службовим або спеціальним посвідченням. Форма і порядок видачі службових та спеціальних посвідчень установлюється наказом Міністерства внутрішніх справ України.
Згідно з п. 12 Положення № 1115/2009 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців з державою, зокрема включення їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби або виключення з таких списків, присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військових званнях, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо, оформлюється письмовими наказами на підставі документів, види та форма яких установлюються наказом Міністерства внутрішніх справ України.
За змістом п. 13 Положення № 1115/2009 право видавати накази по особовому складу мають Голова Державної прикордонної служби України та згідно з визначеними ним повноваженнями посадові особи з числа його заступників, керівник розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, начальники (командири) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, ректор вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, начальники навчальних центрів, науково-дослідних установ та органів забезпечення, які утримуються на окремих штатах і за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище.
Розділ XII Положення № 1115/2009 регламентує питання звільнення з військової служби.
Відповідно до п. 265 Положення № 1115/2009 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: 1) у запас - якщо вони не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; 2) у відставку - якщо вони досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби із виключенням з військового обліку.
Пунктом 279 Положення № 1115/2009 визначено, що військовослужбовець може бути звільнений за сімейними обставинами або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Звільнення військовослужбовців з цих підстав здійснюється згідно з письмовими документами, які підтверджують наявність у них відповідних сімейних обставин або інших поважних причин.
Приписами розділу XIV Положення № 1115/2009 унормовано питання проходження військової служби та деякі питання виконання військового обов`язку в особливий період.
Згідно з п. 305 Положення № 1115/2009 в особливий період військовослужбовці проходять військову службу в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що визначають порядок проходження військової служби в особливий період.
Відповідно до пп. 1 п. 307 Положення № 1115/2009 з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: військовослужбовці Держприкордонслужби звільненню не підлягають, крім випадків, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а строк військової служби (дія контракту) продовжуються на строки, визначені статтею 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених із списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення військовослужбовців у відставку у зв`язку із визнанням їх за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, та наказів про звільнення військовослужбовців в запас на підставах, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
За змістом п. 288 Положення № 1115/2009 у разі прийняття рішення про звільнення, військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу, у зв`язку з чим скерував рапорт від 25.01.2025 про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за свої батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є особою є інвалідністю ІІ групи.
До цього рапорту додано такі документи: копія паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 на 3 арк. в 1 прим.; копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 на 2 арк. в 1 прим; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 на 1 арк. в 1 прим.; копія свідоцтва про народження батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.; копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 2 арк. в 1 прим.; копія паспорта батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 3 арк. в 1 прим.; копія картки платника податків батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.; копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 715686, щодо батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.; копія пенсійного посвідчення батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.; копія висновку ЛКК № 610 від 10.07.2024 щодо батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим; копія відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 163638 від 27.06.2024 на 1 арк. в 1 прим.; - копія витягу з Реєстру територіальної громади щодо адреси місця проживання батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.; копія заяви від 14.12.2024 батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк. в 1 прим.; копія заяви від 03.07.2024 батька, ОСОБА_1 на 1 арк. в 1 прим.; копія заяви від 27.06.2024 батька, ОСОБА_1 на 1 арк. в 1 прим.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 на 1 арк. в 1 прим.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 на 1 арк. в 1 прим.; копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 на 1 арк. в 1 прим.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища на 1 арк. в 1 прим.; - копія акту № 265 від 16.09.2024 на 1 арк. в 1 прим.; - оригінал акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд (утримання) від 22.01.2025 № 552 на 2 арк. в 1 прим.; копія заяви батька ОСОБА_1 на 1 арк. в 1 прим.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем відмовлено у звільненні з військової служби позивача, оскільки не було надано висновки та показники, які видаються уповноваженим органом за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, які у свою чергу затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року за № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі». Також встановлено, що не в повному обсязі висвітлена інформація стосовно членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які відповідно до закону зобов`язані утримувати та доглядати за ОСОБА_4 , 1962 р.н., тобто стосовно його членів сім`ї - синів та доньок.
Разом з тим позивача було повідомлено, що при наданні ним необхідних документів, які підтверджують підстави до звільнення, рапорт позивача буде розглянуто повторно.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на правові висновки у подібних спірних правовідносинах Верховного Суду у постановах від 21.02.2024 у справі № 120/1909/23, від 11.04.2024 у справі № 420/16689/23, від 13.06.2024 у справі № 520/21316/23, необхідність постійного догляду за хворим може підтверджуватися відповідним медичним висновком ЛКК.
Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що долучений позивачем до рапорту на звільнення висновок ЛКК № 610 від 10.07.2024 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (а. с. 28) не містить інформації про те, що батько позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , має необхідність у постійному догляді.
Крім цього, як зазначено у цьому висновку, такий дійсний до 10.07.2025 (виданий на 1 рік), тобто є строковим.
Разом з тим, «постійний догляд» це систематична соціальна послуга, яка передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження.
Також, необхідно зауважити, що згідно постанов Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 120/1909/23 та від 11.04.2024 у справі № 420/16689/23, медико-соціальна експертна комісія визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності. Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то Суд вважає, що такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що батько позивача згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 20.06.2024 № 715686 є особою з інвалідністю другої групи безтерміново (загальне захворювання). 
Однак, у цій довідці відсутні відомості про необхідність такої особи в постійному сторонньому догляді, відсутня також індивідуальна програма реабілітації, яка б містила такі відомості.
Щодо поданих до суду апеляційної інстанції документів, зокрема, індивідуальної програми реабілітації інваліда № 899, висновку № 632 від 29.10.2025, виписки № 90791 від 28.10.2025, виписки № 88082 від 13.10.2025, консультативного висновка спеціаліста від 10.10.2025, акта перевірки сімейного стану військовослужбовця від 11.11.2025, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки такі не були предметом дослідження відповідачем під час винесення відмови у звільненні позивача з військової служби від 13.02.2025, оскільки датовані жовтнем-листопадом 2025 року. 
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено в установленому порядку належними доказами обставин з приводу того, що його батько має необхідність саме у постійному сторонньому догляді, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстави для його звільнення з військової служби на підставі абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі № 380/4436/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська