Справа № 739/419/26
Провадження № 2/739/408/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

16 квітня 2026 року          м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Іващенко І.К.,
за участю секретаря судового засідання – Шкурат О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Представник ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що 09.05.2025, між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2291354.
16.12.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №16122025, у відповідності до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 16.12.2025 до Договору факторингу № 16122025 від 16.12.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 50077,99 грн., з яких:- 4 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;- 12 040,00 грн. – сума заборгованості за відсотками;- 8 000,00 грн. – сума заборгованості за пенею.
Крім того, 08.07.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6842345.
Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно – комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікація позичальника.
Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
Згідно п.1.1. кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. кредитного договору, за реквізитами зазначеними у п.2.1кредитного договору.
24.11.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24112025 у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає)ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги а ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2025 року до договору факторингу № 24112025 від 24.11.2025 року, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12828,00 грн. з яких: 3000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,00 грн. – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня), 324,00 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту, 3504,00 грн. – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту.
Оскільки в добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за даними договорами позики в загальній сумі 62905,99 грн. та судові витрати в розмірі 3328,00 грн.
Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17.03.2026, прийнято вищевказану позовну заяву та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, але відзив до суду не надходив.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судовому засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 09.05.2025, між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2291354, згідно умов якого позичальнику ОСОБА_1 надано кредитні кошти в сумі 14600,00 гривень, в результаті не виконання позичальником ОСОБА_1 умов даного договору в нього перед первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» утворилася заборгованість в сумі 50077,99 грн., з яких: 14599,99 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 28178,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; 7300,00 грн. – сума заборгованості за пенею.
16.12.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №16122025, у відповідності до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Також, 08.07.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6842345.
Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно – комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікація позичальника.
Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
Згідно п.1.1. кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. кредитного договору, за реквізитами зазначеними у п.2.1кредитного договору.
24.11.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24112025 у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає)ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги а ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2025 року до договору факторингу № 24112025 від 24.11.2025 року, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12828,00 грн. з яких: 3000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,00 грн. – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня), 324,00 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту, 3504,00 грн. – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту.
Тобто зазначені договори є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610, 612 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань перед позивачем, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення основних сум боргу та відсотків за користування кредитними коштами за вказаними договорами є законними підлягають задоволенню в повному обсязі.
Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача за договором № 2291354 від 09.05.2025 року 7300,00 грн. заборгованості за пенею; за договором № 6842345 від 08.07.2025 року 6000,00 грн. – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня), 324,00 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту, 3504,00 грн. – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту.
Щодо вимог про стягнення з відповідача суми неустойки.
Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Приймаючи до уваги те, що заборгованість за неустойкою (штраф, пеня) нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 2291354 від 09.05.2025 року в розмірі 7300,00 грн. заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) та за кредитним договором № 6842345 від 08.07.2025 року в розмірі 6000,00 грн. до задоволення не підлягає.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 3504,00 грн. суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Разом з тим, відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Згідно з частиною 6статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.
До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, в пункті 1.5.1 договору № 6842345 від 08.07.2025, комісія за надання кредиту: 324,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.80 % від суми кредиту одноразово.
Згідно пункту 1.5.2 договору № 6842345 від 08.07.2025, комісія за обслуговування кредиту: 9636,00 грн., яка нараховується за ставкою 14.60% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період.
Встановивши у Кредитному договорі № 6842345 від 08.07.2025 року сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 3504,00 грн., ТОВ не повідомило, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику.
Отже, розмір комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.
Встановивши, що ТОВ не повідомило позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто положення пункту 1.5.2 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплатити комісіює нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 216/7637/21, від 09 лютого 2024 року в справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21.
Відповідно до положень ч. 4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача у частині стягнення заборгованості за договором № 6842345 від 08.07.2025 року за комісією за обслуговування кредиту у сумі 3504,00 грн. є необґрунтованими.
Таким чином суд встановив, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за кредитним договором № 2291354 від 09.05.2025 у розмірі 42777,99 грн., з яких: 14599,99 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 28178,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 6842345 від 08.07.2025 року у розмірі 3324,00 грн., з яких: 3000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 324,00 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ».
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3328,00 грн.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в сумі 46101,99 грн, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2439,09грн (46101,99 грн : 62905,99 грн * 100 = 73,29% х 3328,00 грн = 1776,41 грн).
Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд-
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості у загальному розмірі 46101 (сорок шість тисяч сто одна) гривня 99 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у сумі 2439 грн (дві тисячі чотириста тридцять дев`ять) гривень 09 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, місто Бровари, вулиця Лісова, будинок № 2, ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя         І.К. Іващенко