Справа № 347/789/26
Провадження № 2/347/712/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі: 
головуючої –судді: Крилюк М.І., 
секретаря: Лазорик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ КОЛЕКТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
в с т а н о в и в:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що 21.05.2025 між ТОВ «МІЛОАН» (первісний кредитор) та відповідачем було укладено договір № 6526079 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Після реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора та заповнення нею електронної заявки на сайті https://amigo.com.ua, ТОВ «МІЛОАН» сформувало та направило їй електронну оферту, розмістивши текст договору в особистому кабінеті позичальника. У процесі оформлення заявки позичальниця пройшла ідентифікацію та верифікацію, зокрема шляхом підтвердження належності зазначеного нею номера мобільного телефону.
Встановлено, що особа, яка здійснювала дії в особистому кабінеті, була однозначно ідентифікована як відповідач.
Після ознайомлення з умовами договору та отримання одноразового ідентифікатора (SMS-коду 712715), відповідач підтвердила акцепт пропозиції щодо укладення договору шляхом введення цього коду в системі. Таким чином, 21.05.2025 між сторонами було укладено електронний кредитний договір строком на 345 днів відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
На виконання договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 4000 грн шляхом їх перерахування на банківську картку, зазначену нею під час оформлення заявки. Факт перерахування підтверджується платіжними документами. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі.
Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала — кредитні кошти у встановлений строк не повернула, платежі не сплатила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Станом на момент звернення до суду розмір заборгованості за договором становить 25 981,74 грн, що включає тіло кредиту, комісію за його надання та штрафні санкції.
25.11.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» було укладено договір відступлення права вимоги, у результаті чого до позивача перейшли всі права первісного кредитора за зазначеним кредитним договором.
Позивач зазначає, що електронна форма договору є належною та має юридичну силу відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію». Використання одноразового ідентифікатора (SMS-коду) є законним способом підписання електронного договору, що підтверджується також усталеною судовою практикою Верховного Суду.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань позивач просить суд стягнути з неї заборгованість у розмірі 25 981,74 грн, а також витрати на сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак причин неявки суду не повідомила та відзив на позовну заяву не подала.
За таких обставин, відповідно до вимог статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно зі статтею 281 Цивільного процесуального кодексу України ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2026 року справу призначено до заочного розгляду.
Дослідивши письмові докази, подані позивачем, та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та доданих до позовної заяви документів, 21.05.2025 між ТОВ «МІЛОАН» (первісний кредитор) та відповідачем було укладено договір № 6526079 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Після реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора та заповнення нею електронної анкети-заяви на вебсайті https://amigo.com.ua, що підтверджується, зокрема, Анкетою-заявою на кредит (додаток №4), Кредитним договором №6526079 (а.с.15-26) та Паспортом споживчого кредиту (додаток №3), ТОВ «МІЛОАН» сформувало та направило відповідачу електронну оферту шляхом розміщення повного тексту договору в її особистому кабінеті позичальника.
Згідно з матеріалами справи, під час оформлення заявки відповідач пройшла процедуру ідентифікації та верифікації, зокрема шляхом підтвердження належності зазначеного нею номера мобільного телефону, що підтверджується, зокрема, Анкетою-заявою та Правилами надання коштів ТОВ «МІЛОАН» (додаток №8).
Із ClientCard (картки обліку виконання договору) та даних системного обліку (додаток №5), а також Transactions (відомості про щоденні нарахування та погашення) (додаток №6) вбачається, що особа, яка здійснювала дії в особистому кабінеті, була однозначно ідентифікована як відповідач.
Після ознайомлення з умовами кредитування та отримання одноразового ідентифікатора (SMS-коду 712715), що підтверджується матеріалами справи, відповідач підтвердила акцепт пропозиції щодо укладення договору шляхом введення зазначеного коду в інформаційній системі. Таким чином, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», 21.05.2025 між сторонами було укладено електронний кредитний договір строком на 345 днів.
На виконання умов договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 4000 грн шляхом їх перерахування на банківську картку, зазначену нею під час оформлення заявки, що підтверджується платіжним дорученням позичальника (додаток №7). Вказані докази свідчать про належне та повне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за договором.
Натомість відповідач взяті на себе договірні зобов`язання не виконала — кредитні кошти у встановлений строк не повернула, платежі не здійснила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Станом на момент звернення до суду розмір заборгованості за договором становить 25 981,74 грн, що підтверджується розрахунками заборгованості, відображеними у ClientCard та Transactions (додатки №5, №6), і включає тіло кредиту, комісію за його надання та штрафні санкції.
25.11.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» було укладено договір відступлення права вимоги (договір факторингу №ДО-20251125), що підтверджується відповідним договором з додатками (додаток №10), реєстром боржників (додатки №12, №13) та платіжною інструкцією №414 від 25.11.2025 (додаток №11). У результаті вказаних правочинів до позивача перейшли всі права первісного кредитора за кредитним договором №6526079.
Позивач зазначає, що електронна форма укладеного договору є належною та має юридичну силу відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію», а використання одноразового ідентифікатора (SMS-коду) є передбаченим законом способом підписання електронного правочину, що узгоджується із судовою практикою Верховного Суду.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач просить суд стягнути з неї заборгованість у розмірі 25 981,74 грн, а також витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується відповідними доказами, зокрема квитанцією про сплату судового збору (додаток №1), договором з адвокатом (додаток №19), актами та платіжними документами (додатки №22, №26).
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними належними та допустимими доказами і підлягають частковому задоволенню .
Відповідно до укладеного відповідачем договору позики, такий був укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Підписанням Договору позики відповідач в справі підтвердив, що він ознайомлений з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору Відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та Фінансового стану, а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті Фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Судом встановлено, що за укладеним Договором факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (Ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Відповідно до Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно відповідних Додатків після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 
Згідно з умовами вказаного Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.
У відповідності до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Таким чином, суд доходить висновку, що будь який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як вбачається з матеріалів справи (додатки: кредитний договір № 6526079, анкета-заява, паспорт споживчого кредиту, правила надання коштів, ClientCard, Transactions), 21.05.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Станом на момент звернення до суду заборгованість за кредитним договором № 6526079 становить 25 981,74 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (ClientCard, Transactions) та матеріалами справи, і складається з: 4 000,00 грн — тіло кредиту, 5 600,00 грн — комісія за надання кредиту, 16 381,74 грн — штрафні санкції.
Як вбачається з матеріалів справи (договір факторингу № ДО-20251125 від 25.11.2025, реєстр боржників, платіжна інструкція № 414 від 25.11.2025, витяг з реєстру боржників), 25.11.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» укладено договір відступлення права вимоги, унаслідок чого до позивача перейшли всі права первісного кредитора за кредитним договором № 6526079.
Згідно з умовами договору факторингу та доданими до справи документами, право вимоги переходить до фактора з моменту підписання акту приймання-передачі реєстру боржників, після чого фактор набуває статусу нового кредитора щодо боржника.
Таким чином, позивач ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» є належним кредитором за вказаним зобов`язанням та має право на звернення до суду з даним позовом.
Суд також враховує, що електронний договір, укладений між сторонами, відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію», а використання одноразового ідентифікатора (SMS-коду) є належним способом підписання електронного правочину.
З урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6526079 від 21.05.2025 року є доведеними належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню.
Разом із тим представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн, а також 381,74 грн витрат, пов`язаних із підготовкою та направленням документів боржнику. Оцінюючи зазначені вимоги, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не є повністю обґрунтованим.
Відповідно до принципів розумності та пропорційності, витрати на оплату правничої допомоги мають бути співмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін. З урахуванням положень частини четвертої статті 137 ЦПК України, а також того, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження як малозначна (ціна позову не перевищує встановеного законом порогу), і з огляду на незначний обсяг фактично виконаних адвокатом робіт, суд вважає заявлену суму витрат завищеною.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2 000 грн, що є співмірним із характером спору, обсягом виконаних робіт та часом, витраченим представником позивача.
Щодо витрат у сумі 381,74 грн, пов`язаних із підготовкою та направленням документів, суд вважає їх документально підтвердженими та такими, що підлягають стягненню.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 981,74 грн, а також сплачений судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.
На підставі наведеного, керуючись статтями 526, 530, 612, 625, 1048–1050, 1054 Цивільного кодексу України та статтями 263–265, 280–282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» (код ЄДРПОУ 43950742, місцезнаходження: 02154, м. Київ, проспект Соборності, буд. 30-А, приміщення 321) заборгованість за кредитним договором № 6526079 від 21.05.2025 року у розмірі 25 981,74 грн (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна гривня 74 копійки), а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя:   М.І. Крилюк