ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3724/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Павленко Н.А.
суддів - Богатиря К.В., Лічмана Л.В.
за участю секретаря судового засідання Пелешка Т.С.
за участю представників учасників справи:
від ДВС - Ковтун Л.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 про відмову у задоволенні скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця, постановлену суддею Петренко Н.Д., м. Одеса, повний текст якої складено та підписано 19.01.2026
по справі №916/3724/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+»
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецрембуд»
про стягнення у розмірі 5 382 434,95 грн

за участю виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якого оскаржується - Державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковтун Лариса Юріївна,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви, рішень суду у даній справі, скарги та ухвали суду, що оскаржується в апеляційному порядку
Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3724/23 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» задоволено у повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецрембуд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» заборгованість за договором № 01/09/2021 від 01.09.2021 у розмірі 5 382 434,95 грн, з яких: 5 366 600,00 грн основний борг; 11 468,35 грн - 3 % річних за період 27.07.2023 по 21.08.2023; 5 366,60 грн пеня та судовий збір у розмірі 80 751,53 грн.
23.04.2024 судом видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024.
08.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковтун Лариси Юріївни в межах виконавчого провадження № 74981555 від 14.05.2024, яка полягає у невчиненні державним виконавцем усіх визначених Законом України «Про виконавче провадження» дій для виконання боржником рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у виконавчому провадженні № 74981555 та просило суд зобов`язати державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковтун Ларису Юріївну або іншу посадову особу відділу державної виконавчої служби усунути допущене порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №74981555 від 14.05.2024 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі № 916/3724/23 від 23.04.2024 із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».
В обґрунтування скарги, позивач посилався на те, що станом на травень 2024 року виконавцем було накладено арешти на рахунки боржника, однак не було здійснено виїзд за місцем знаходження боржника з метою виявлення майна та накладення арешту на наявні активи, наказ Господарського суду Одеської області від 23.04.2024 у справі №916/3724/23 досі не виконано. Скаржник наголошував, що згідно з відомостями, які містяться на офіційному вебсайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, в силу дії обов`язкових норм Закону України «Про виконавче провадження», відсутня будь-яка інформація про вчинення всіх необхідних, своєчасних, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій з боку ВДВС, в тому числі виїзду (повторного виїзду) за місцем знаходження боржника з метою перевірки наявності майна, на яке може бути звернено стягнення, що в свою чергу стало підставою для звернення, в межах судового контролю передбаченого статтею 129-1 Конституції України та розділу VI Господарського процесуального кодексу України, до Господарського суду Одеської області з відповідною скаргою на бездіяльність державного виконавця.
Господарський суд Одеської області ухвалою від 13.01.2026 у справі №916/3724/23 відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковтун Лариси Юріївни.
Ухвала Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 у справі №916/3724/23 мотивована тим, що державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковтун Ларисою Юріївною, в межах виконавчого провадження № 74981555 від 14.05.2024, вживаються передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішення, а скаржником не обґрунтовано та не доведено наявність протиправної бездіяльності державного виконавця, у зв`язку з чим місцевий господарський суд прийшов до висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 у справі №916/3724/23 та постановити нове рішення, яким скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» задовольнити, - визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковтун Лариси Юріївни в межах виконавчого провадження №74981555 від 14.05.2024, яка полягає у невчиненні державним виконавцем усіх визначених Законом України «Про виконавче провадження» дій для виконання боржником Рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у виконавчому провадженні №74981555 та зобов`язати державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковтун Ларису Юріївну або іншу посадову особу відділу державної виконавчої служби усунути допущене порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 74981555 від 14.05.2024 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №916/3724/23 від 23.04.2024 із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження». 
Обґрунтовуючи підстави апеляційного оскарження, Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» зазначає, що Господарський суд Одеської області неповно з`ясував обставини справи та дійшов передчасного висновку про відсутність бездіяльності в діях державного виконавця, місцевий суд не врахував, що останнім не вжито всіх можливих і передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для повного та своєчасного примусового виконання рішення, зокрема не здійснено належного розшуку майна боржника та повторних виїздів за його місцезнаходженням, не вжито заходів щодо звернення стягнення на дебіторську заборгованість перед ТОВ «СПЕЦТЕХНІКА+», не надано відповідей на адвокатські запити стягувача, не застосовано заходи впливу до керівника боржника, а окремі дії виконавця (запит щодо надання інформації щодо видачі документа, що дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами (паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тощо) на ім`я боржника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПЕЦРЕМБУД», РНОКПП НОМЕР_1 ) є формальними та юридично безпідставними, що свідчить про бездіяльність і порушення принципів ефективності та повноти виконавчого провадження, у зв`язку з чим наполягає на скасуванні ухвали господарського суду Одеської області від 13.01.2026 у справі №916/3724/23.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу:
13.02.2026 вих. №1111 (вх. №327/26 від 13.02.2026 ПЗАГС) та 13.02.2026 вих. №б/н (вх. №327/26 від 13.02.2026 ПЗАГС) в електронному виді через підсистему «Електронний Суд» ЄСІТС від Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Приморський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.
Так, стосовно апеляційної скарги Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначає, що виконавче провадження №74981555 було відкрито на підставі наказу Господарського суду Одеської області від 23.04.2024 та здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 14.05.2024 та належним чином направлена сторонам.
Державний виконавець вказує, що в межах провадження вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення майнового стану боржника - ТОВ «Спецрембуд». Зокрема, накладено арешти на грошові кошти та майно боржника, здійснено численні запити до державних органів та реєстрів, однак майно, транспортні засоби, нерухомість та кошти, на які можливо звернути стягнення, не виявлені.
Також у відзиві на апеляційну скаргу виконавець вказує, що боржник відсутній за юридичною адресою, а керівник ТОВ «Спецрембуд» ухиляється від виконання рішення суду, не з`являється до органу ДВС та не подає декларацію про доходи і майно. У зв`язку з цим державним виконавцем вживались додаткові заходи щодо встановлення його особи та місця проживання, у тому числі направлялись запити до відповідних органів.
Окрім цього, державний виконавець повідомляє, що вживаються заходи для звернення стягнення на дебіторську заборгованість перед боржником, зокрема щодо коштів, ТОВ «Мегаполіс», однак відповіді на відповідні вимоги на момент надання відзиву не отримано.
Також у відзиві виконавець наголошує на тому, що доводи скаржника щодо ненадання відповідей на адвокатські запити стягувача є безпідставними та непоґрунтованими, оскільки відповіді на адвокатські запити надавались у встановлені строки, а всі виконавчі дії здійснювались своєчасно та в межах компетенції.
Крім того, державний виконавець зазначає, що після отримання персональних даних керівника боржника було ініційовано застосування заходів примусового виконання, зокрема, внесено подання до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.
Враховуючи викладене, державний виконавець вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не підтверджуються матеріалами виконавчого провадження, а свої дії вважає законними, обґрунтованими та спрямованими на повне виконання рішення суду.

Рух справи у Південно-західному апеляційному господарському суді:
21.01.2026 (вх. №327/26 від 26.01.2026 ПЗАГС) безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 по справі №916/3724/23 про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковтун Лариси Юріївни в межах виконавчого провадження № 74981555 від 14.05.2024.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Павленко Н.А., суддів: Богатиря К.В., Лічмана Л.В.
Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 02.02.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 про відмову у задоволенні скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця; запропонував учасникам провадження у 10 денний строк з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі подати відзиви/письмові пояснення на апеляційну скаргу (доданих до них документи) та відповідно до ч.4 ст.263 ГПК України надати суду докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу; доручив Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3724/23, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
05.02.2026 матеріали справи №916/3724/23 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 16.02.2026, після проведення підготовчих дій, вчинених відповідно до положень ст. 268 ГПК України, призначив справу № 916/3724/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 про відмову у задоволенні скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця до розгляду на 03.03.2026 о 14:30. Цією ж ухвалою Південно-західний апеляційний господарський суд вказав, що при дослідженні матеріали відзиву та доданих документів, колегією суддів встановлено, що Приморським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), всупереч вимогам ст. 263 ГПК України не надано доказів надсилання копії відзиву та доданих до нього документів на адресу іншим учасникам справи, оцінка поданого до суду Приморським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відзиву без доказів його направлення іншим учасникам справи, буде надана колегією судів при розгляді апеляційної скарги.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 виправлено описку в п.1 резолютивної частини ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 про призначення справи до розгляду, замінивши неправильно зазначений номер справи - №916/3724/25 на вірний номер справи - №916/3724/23. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 суддя-доповідач Павленко Н.А. задовольнила заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» про участь представника - адвоката Ігнатенко Ольги Олександрівни у судовому засіданні, яке відбудеться 03.03.2026 о 14:30 год в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи «EASYCON» (olga_plugnik@ukr.net ).
24.02.2026 в електронному виді через підсистему «Електронний Суд» ЄСІТС від Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги (зареєстровано за вх. № 327/26/Д2 від 24.02.2026 ПЗАГС).
26.02.2026 в електронному виді через підсистему «Електронний Суд» ЄСІТС від Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання (зареєстровано за вх. №327/26 від 26.02.2026 ПЗАГС) про залучення доказів направлення відзиву сторонам судової справи.
Щодо поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» додаткових пояснень до апеляційної скарги від 24.02.2026, судова колегія вказує таке.
Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. (ч.1 ст. 2 ГПК України).
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.2 ст. 2 ГПК України).
Відповідно до ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (чч. 1,2 ст. 114 ГПК України).
Приписами ч. 1 ст. 116 ГПК України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Так, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026, зокрема суд встановив 10 денний строк з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі подати відзиви/письмові пояснення на апеляційну скаргу (доданих до них документи) та відповідно до ч.4 ст.263 ГПК України надати суду докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.
Беручи до уваги означене, судова колегія залучила до матеріалів справи додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+», проте при перегляді справи в апеляційному суді ці додаткові пояснення враховані не будуть, оскільки були подані до апеляційного суду з порушенням встановлених строків, без клопотання про їх поновлення та зазначення об`єктивних причин, які заважали надати до суду ці додаткові пояснення у встановлені судом строки.
В судовому засіданні від 03.03.2026 судом було постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 про відмову у задоволенні скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця у справі №916/3724/23 поза межами строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану та оголошено перерву до 14.04.2026 о 14:30.
В судове засідання, призначене на 14.04.2026 о 14:30 з`явився державний виконавець - Ковтун Лариса Юріївна, яка в своїх поясненнях у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала, просила апеляційний суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги. 
Інші учасники апеляційного провадження у судове засідання, призначене на 14.04.2026 не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується довідками про доставку документа в кабінет електронного суду. 
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідно до довідок про доставку електронного листа, наявних у матеріалах апеляційного провадження, всі учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання.
Разом з цим, явка представників сторін у судове засідання, призначене на 14.04.2026, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця у справі №916/3724/23, до суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів висновує, що в судовому засіданні, призначеному на 14.04.2026 повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця у справі №916/3724/23 по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції:
Як вбачається з матеріалів справи на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3724/23 судом було видано 23.04.2024 наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024.
Стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця у справі №916/3724/23, в якій просив суд першої інстанції визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковтун Лариси Юріївни в межах виконавчого провадження №74981555 від 14.05.2024, яка полягає у невчиненні державним виконавцем усіх визначених Законом України «Про виконавче провадження» дій для виконання боржником рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у виконавчому провадженні №74981555.
Місцевим судом встановлено, що предметом оскарження у даній скарзі є невчинення державним виконавцем усіх визначених Законом України «Про виконавче провадження» дій для виконання боржником Рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у виконавчому провадженні № 74981555.
З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні в Приморському ВДВС у місті Одеса Південного МУ МЮ (м. Одеса) перебуває наказ Господарського суду Одеської області, виданий 23.04.2024 по справі №916/3724/23, про стягнення з ТОВ «Спецрембуд» на користь ТОВ «Спецтехніка+» боргу в розмірі 5 382 424,95 грн.
З поданих доказів, зокрема, копій матеріалів виконавчого провадження ВП№74981555 по примусовому виконанню наказу №916/3724/23 (т.4 а.с.2-250, т.5 а.с.1-145) вбачається, що державним виконавцем вживаються заходи, передбачені вимогами статті 53 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:
14.05.2024 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження; 14.05.2024 винесено Постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; 14.05.2024 винесено Постанову про стягнення виконавчого збору; 14.05.2024 винесено Постанову про арешт коштів боржника; 13.08.2024 винесено Постанову про арешт коштів боржника; 12.12.2024 винесено Постанову про відстрочення виконання рішення до 20.03.2025.
Так, згідно з довідкою Міністерства внутрішніх справ України, транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, майна за боржником не зареєстровано. Для забезпечення виконання рішення суду при виконанні ВП 74981555 на все рухоме та нерухоме майно боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецрембуд», накладено арешт. 
Здійсненими державним виконавцем заходами щодо розшуку майна боржника, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження», боржника та майна, на яке можливо звернення стягнення боргу, не виявлено, вжиті державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявились на цей час безрезультатними. Грошові кошти на арештованих рахунках боржника на цей час відсутні.
Згідно з актом державного виконавця від 25.09.2025, складеним виходом за адресою, яка зазначена у виконавчому документі як місце знаходження боржника: м.Одеса, вул. Посмітного, буд. 2, боржника за зазначеною у виконавчому документі адресою не знайдено, за цією адресою знаходиться санаторій «Молдова». На адресу керівника санаторію «Молдова» 29.10.2025 виконавцем надіслано лист з вимогою повідомити чи був укладений з ТОВ «Спецрембуд» договір оренди приміщень, чи орендує на теперішній час боржник приміщення за цією адресою, чи сплачує орендну плату та надати, за наявністю, будь-яку іншу інформацію, яка буде сприяти стягненню боргу. 
З матеріалів виконавчого провадження також вбачається, що державним виконавцем встановлюються відомості про належне боржнику майно, що перебуває у ВКФ ТОВ «Мегаполіс» (код ЄДРПОУ 31502803, адреса: 37806 Одеська обл, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 7), та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику для звернення стягнення боргу за рахунок доходів боржника - ТОВ «Спецрембуд». 08.10.2025 керівнику ВКФ ТОВ «Мегаполіс» - Діордійчуку С.В. за адресою: Одеська обл, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 7 та АДРЕСА_1 , надіслана вимога виконавця (копія квитанцій про відправлення № 6500144969787 та 6500144969760 від 08.10.2025 року) з вимогою у триденний строк з дня отримання вимоги повідомити про факти, викладені у вимозі. Відповідь на вимогу виконавця станом на теперішній час до Відділу не надійшла.
При цьому місцевий суд вірно зауважив, що ВКФ ТОВ «Мегаполіс» не є боржником за наказом № 916/3724/23, який видав Господарський суд Одеської області 23.04.2024 року, про стягнення з ТОВ «Спецрембуд» боргу, в зв`язку з чим вихід за адресою: Одеська обл, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 7, не здійснювався. 
07.10.2025 року до Головного управління ДПС в Одеській області (копія квитанції про відправлення № 6500144969779 від 08.10.2025), надіслана вимога виконавця з вимогою у триденний строк з дня отримання вимоги надати документи про дебіторську заборгованість ТОВ «Спецрембуд». 
15.10.2025 року до відділу надійшла відповідь Головного управління ДПС в Одеській області, в якій помилково зазначена дебіторська заборгованість стягувача - ТОВ «Спецтехніка+». Згідно з витягом з ЄДР, ТОВ «Спецрембуд»., код 20741141, адреса: м. Одеса, вул. Посмітного, буд. 2, дата державної реєстрації 19.04.1994, директор: ОГОРОДНІК Василь Іванович (РНОКПП та дата народження у витягу відсутня). Декларація про доходи та майно боржника до відділу не надходила, керівник ТОВ «Спецрембуд» - ОГОРОДНІК Василь Іванович до відділу не з`являвся, пояснення не надавав. 
У зв`язку з відсутністю РНОКПП та дати народження керівника ТОВ «Спецрембуд» ОГОРОДНІК Василя Івановича здійснити заходи примусового виконання (накласти штраф, привід, обмеження) відносно нього не надається можливим.
Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем здійснено запити до Сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Держгеокадастру, ДП «Держреєстри України», Одеська регіональна філія ДП «Національні інформаційні системи», Фонд державного майна України, Головне управління ДПС в Одеській області, Державна авіаційна служба України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Державна служба інтелектуальної власності України.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд відхилив доводи скаржника щодо невчинення державним виконавцем усіх, визначених Законом України «Про виконавче провадження» дій для виконання боржником Рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у виконавчому провадженні № 74981555 та дійшов висновку, про необґрунтованість та недоведеність скарги стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехніка+» на бездіяльність державного виконавця Ковтун Л.Ю. у справі № 916/3724/23, у зв`язку із чим, відмовив у задоволенні скарги. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
Статтею 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Предметом даного апеляційного розгляду є скарга апелянта на невчинення державним виконавцем дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», для виконання боржником - ТОВ «Спецрембуд» рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у виконавчому провадженні № 74981555.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон України № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пунктів 5, 8 частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням справедливості, неупередженості та об`єктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.
Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).
Згідно з пунктами 1, 2, 9 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів верховенства права, законності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.
Статтею 10 Закон України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання.
Статтею 339 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
При цьому відповідно до наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржити до суду як кожне окреме рішення, дію чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення, так і сукупність певних рішень, дій чи бездіяльності виконавця, які на думку скаржника порушують його права, свободи чи інтереси.
Втім, для визнання діяльності/бездіяльності неправомірною недостатньо одного лише факту неналежного та / або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків (постанова Верховного Суду від 14.10.2024 у справі №910/10222/22).
Оскільки завданням господарського судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, звертаючись до суду, сторона виконавчого провадження зобов`язана обґрунтувати, а суд, у свою чергу, зобов`язаний встановити, яке саме право скаржника як сторони виконавчого провадження порушено та підлягає захисту в порядку судового контролю за виконанням (близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №641/7824/180).
Згідно з частиною другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника, тому має бути наведено правові підстави та обґрунтовано порушення прав з огляду на обов`язковість виконання судових рішень.
Відтак ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів сторони виконавчого провадження є неприпустимим, а саме собою порушення норм законодавства ще не є достатньою підставою для задоволення скарги в порядку судового контролю, необхідно також довести та встановити порушення прав саме скаржника, як сторони виконавчого провадження (наведене узгоджується з Постановою ВС від 11.02.2026 у справі №925/163/24).
Таким чином, якщо державний/приватний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби, порушив встановлений порядок вчинення виконавчих дій, проте при цьому не порушив права скаржника (скаржник не обґрунтував, а суд не встановив порушення прав саме скаржника, а не будь-якої іншої особи), така скарга задоволенню не підлягає (подібний за змістом висновок викладено Верховним Судом у постановах від 26.09.2023 у справі №911/1840/21 та від 05.12.2018 у справі №904/7326/17).
Приймаючи до уваги вище означене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність доводів стягувача про те, що з боку органу державної виконавчої служби мала місце неправомірна бездіяльність і невжиття належних виконавчих заходів для погашення боргу з відповідача по справі. Відсутність реального стягнення боргу на користь позивача ще не доводить бездіяльність органу державної виконавчої служби по вжитих для цього заходах.
До того ж, судова колегія вказує, що стягувачем у прохальній частині скарги не вказано щодо яких конкретно дій та заходів, в межах Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем допущено бездіяльність, яку необхідно усунути. Стягувач прямо не вказує у скарзі, вжиття яких конкретно заходів по Закону України «Про виконавче провадження» не вчинено держаним виконавцем у межах виконавчого провадження.
З огляду на означене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця.
Апеляційний суд зауважує, що протиправною бездіяльністю державного виконавця як суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі Закону «Про виконавче провадження» та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків (постанова Верховного Суду від 14.10.2024 у справі №910/10222/22).
Окрім цього, необхідно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Якщо певні дії в межах виконавчого провадження за Законом України «Про виконавче провадження» є лише правом державного виконавця, то саме він вирішує на власний розсуд чи вчиняти ці дії, в якій черговості і в які строки, а не суд і не стягувач у виконавчому провадженні вправі вирішувати ці питання.
Разом з тим, скаржником у прохальній частині не зазначено які саме дії оскаржуються стягувачем, оскільки державним виконавцем вчинялась сукупність дій необхідних для виконання судового рішення у справі, а вимога стягувача щодо зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо виконання дій у виконавчому проваджені, є декларативною, тоді як повинна стосуватися конкретних дій державного виконавця, до яких його можна зобов`язати по Закону «Про виконавче провадження» (якщо це буде належним чином доведено).
Саме по собі дотримання положень Закону України «Про виконавче провадження» (без визначення рішенням суду конкретного алгоритму дій у конкретному спорі), є загальним обов`язком державного виконавця, визначеним самим ЗакономУкраїни «Про виконавче провадження» і є очевидним.
На підставі означеного, колегія суддів, не погоджується з позицією апелянта, що з боку органу державної виконавчої служби мала місце бездіяльність і невжиття належних заходів щодо виконання судового рішення у справі.
Приймаючи до уваги вище наведене, дослідивши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає їх без підставними і необґрунтованими, оскільки, зводяться до намагань скаржником переоцінити обставини встановлені місцевим судом. 
Нормами статті 343 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Таким чином, за результатами розгляду скарги на дії чи бездіяльність органів державної/приватної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного/приватного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби/приватного виконавця незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної/приватної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.
Аналогічні висновки, наведено у постановах Верховного Суду від 17.01.2025 у справі № 906/400/22, від 18.05.2022 у справі № 910/21454/17.
Беручи до уваги вище означене, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки місцевого суду про відсутність підстав для задоволення скарги стягувача на бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження №74981555 від 14.05.2024 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Одеської області від 23.04.2024 у справі №916/3724/23.
Приписами ст. 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Мотиви відхилення аргументів викладених в апеляційних скаргах:
Південно-західний апеляційний господарський суд вважає безпідставними твердження апелянта щодо ненадання відповідей на адвокатські запити, оскільки в матеріалах виконавчого провадження наявні відповіді, надані державним виконавцем на адвокатські запити сторони скаржника (т.5 а.с. 58-59 а.с.70,104).
Також твердження апелянта щодо ненадання відповіді на питання (мовою оригіналу): «чи було здійснено виконавцем виїзд за місцем знаходження боржника з метою виявлення майна та накладення арешту на наявні активи, при тому, що стягувачем було надано фінансову звітність боржника, яка свідчить про наявність в останнього відповідних активів», не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду.
Разом з тим з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що згідно з актом державного виконавця від 25.09.2025, складеним виходом за адресою, яка зазначена у виконавчому документі як місце знаходження боржника: м.Одеса, вул. Посмітного, буд. 2, боржника за зазначеною у виконавчому документі адресою не знайдено, за цією адресою знаходиться санаторій «Молдова». 
Зокрема, на адресу керівника санаторія «Молдова» 29.10.2025 надіслано лист з вимогою повідомити чи був укладений з ТОВ «Спецрембуд» договір оренди приміщень, чи орендує на теперішній час боржник приміщення за цією адресою, чи сплачує орендну плату та надати, за наявністю, будь-яку іншу інформацію, яка буде сприяти стягненню боргу. 
З матеріалів виконачого провадження також вбачається, що державним виконавцем встановлюються відомості про належне боржнику майно, що перебуває у ВКФ ТОВ «Мегаполіс» (код ЄДРПОУ 31502803, адреса: 37806 Одеська обл, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 7), та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику для звернення стягнення боргу за рахунок доходів боржника - ТОВ «Спецрембуд». 08.10.2025 року керівнику ВКФ ТОВ «Мегаполіс» - Діордійчуку С.В. за адресою: Одеська обл, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 7 та м. Одеса, Центральний аеропорт, буд.11, кв.21, надіслана вимога виконавця (копія квитанцій про відправлення № 6500144969787 та 6500144969760 від 08.10.2025 року) з вимогою у триденний строк з дня отримання вимоги повідомити про факти, викладені у вимозі. 
При цьому місцевим судом вірно зауважено, що ВКФ ТОВ «Мегаполіс» не є боржником за наказом № 916/3724/23, який видав Господарський суд Одеської області 23.04.2024, про стягнення з ТОВ «Спецрембуд» боргу, в зв`язку з чим вихід за адресою: Одеська обл, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 7, не здійснювався. 
Отже, доводи апелянта, що ухвала Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 є незаконною та такою, що не ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні всіх фактів та обставин не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.
З огляду на означене, суд апеляційної інстанції вказує, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг:
Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, доводи, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» у апеляційній скарзі, не спростовують правомірність застосування норм чинного законодавства, якими обґрунтована оскаржувана ухвала місцевого господарського суду у справі №916/3724/23, а тому колегія суддів погоджується з позицією Господарського суду Одеської області та висновує про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін.
Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, надав оцінку поданим сторонами доказам та вірно застосував норми матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.
Оцінюючи ухвалу суду першої інстанції через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).
Тому інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія не бере до уваги, оскільки вони висновків місцевого суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення питання щодо відмови у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції:
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 269, 271, 275, 276, 283, 284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХНІКА+» залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 у справі №916/3724/23 залишити без змін.
Справу №916/3724/23 повернути до Господарського суду Одеської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду.
Порядок та строк оскарження Постанови Південно-західного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
Повний текст Постанови складено та підписано 20 квітня 2026 року.

Головуючий суддя Н.А. Павленко	

Судді: К.В. Богатир	

 Л.В. Лічман