Номер провадження: 22-ц/813/878/26 
Справа № 504/1133/23
Головуючий у першій інстанції Барвенко В.К.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 369 ЦПК України) цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс», в інтересах якого діє адвокат Новак Роман Геннадійович та
апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коротченко Дарія Сергіївна
на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 липня 2024 року
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію, інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію, інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . Протягом 2020-2021 (з 01.11.2020 року по 14 квітня 2021 року, та з 01.11.2021 року по 09.04.2022 року) товариство надавало відповідачці послуги з постачання теплової енергії, за яку відповідачка не розрахувалась, і тому виникла за відповідачем заборгованість у сумі 8783,89 грн. Товариство, посилаючись на правило ст. 625 ЦК України, у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання нарахувало три відсотки річних та інфляційні витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 липня 2024 року провадження в частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію в сумі 8783,89 грн закрито за відсутності предмету спору.
Позовні вимоги в частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті за спожиту теплову енергію, інфляційних втрат, 3% річних та судових витратна користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» три відсотки річних у сумі 366,72 грн, а також 2020,04 грн інфляційних витрат, які нараховані на суму боргу 8783,89 грн.
Позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» 2 500 грн за надання правничої допомоги.
В задоволенні решти позову в частині витрат на правничу допомогу відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» судовий збір за подання позовної заяви 573,57 грн пропорційно задоволеним вимогам позову.
Судовий збір в сумі 2110,43 грн повернуто з державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс».
Витрати на правничу допомогу відповідачки ОСОБА_1 віднесено на її рахунок.

Висновок суду мотивовано тим, що позовні вимоги щодо інфляційних втрат, 3% річних є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, підлягають задоволенню, а судові витрати підлягають частковому стягненню.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ТОВ «Тепло та Сервіс» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалене з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалене з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи осіб, які подали апеляційні скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Тепло та Сервіс» посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував подану заяву про зменшення позовних вимог, в результаті чого прийшов до передчасного висновку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення неналежним чином обґрунтував відмову у прийнятті доводу про те, що на офіційному сайті КП «Теплопостачання міста Одеси» 24.09.2020 року розміщено оголошення про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення з 2020 року за 1 Гкал в сумі 2132,58 грн, що відрізняється від тарифів позивача – 1773,09 грн за 1Гкал. Також, судом не враховано платежі, які відповідачка здійснювала на рахунок позивача та які документально були підтверджені. Відповідачка не погоджується з висновком суду щодо нарахування виплат відповідно до статті 625 ЦК України, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України № 203 від 05 березня 2022 року, згідно якої, на час спірних правовідносин врегульовано деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану та заборонено нараховувати та стягувати неустойку (штрафи, пеню), інфляційні нарахування, проценти річні, нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Судом не враховано, що позивач не надав розрахунку заборгованості, в тому числі, на підтвердження сум інфляційних витрат у розмірі 2 020,04 грн та 3 % річних - 366,72 грн, зазначених у позовній заяві.

Позиція інших учасників справи

Позивач ТОВ «Тепло та Сервіс», скориставшись своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та задовольнити апеляційну скаргу ТОВ «Тепло та Сервіс».

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту ст. 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Фактичні обставини справи, встановлені судом, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 .
Позивач має ліцензію від 25.10.2017 № 999/А-2017 на постачання теплової енергії, яка видана Одеською обласною державною адміністрацією.
Позивач має ліцензію від 25.10.2017 № 1000/А-2017 на виробництво теплової енергії, яка видана Одеською обласною державною адміністрацією.
На підставі договору оренди обладнання від 03.08.2017 № 03/08/17 укладеного між ТОВ «МІЛАН-С» (Орендодавець) та ТОВ «Тепло та сервіс» (Орендар), орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування три газових котла MEGA PREX № 3000, та будівлю котельні за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідок № 1/10/02/23 від 10.02.2023 та 1/23/02/23 від 23.02.2023 голови правління ОСББ «Європейський-44» Бороган В.В. виконавцем послуг з постачання теплової енергії, якою здійснювалось постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_3 , протягом 2020 - 2022 років опалювального періоду – є ТОВ «Тепло та сервіс».
Рішенням виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Лиманського (відтепер Одеського) району Одеської області від 11.12.2018 № 323 затверджені тарифи для ТОВ «Тепло і сервіс» на виробництво та постачання теплової енергії, зокрема до будинку АДРЕСА_2 ЖК «Європейський») в таких розмірах: 1773,09 грн. за Гкал – для населення; 2974,51 грн. за Гкал – для інших споживачів; 32,99 грн. за м.кв. – для населення; 58,07 грн. за м.кв. – для інших споживачів.
Протягом 2020-2021 (з 01.11.2020 року по 14 квітня 2021 року, та з 01.11.2021 року по 09.04.2022 року) товариство надавало відповідачці послуги з постачання теплової енергії, за яку відповідачка не розрахувалась, і тому виникла за відповідачем заборгованість у сумі 8783,89 грн.
Відповідачка здійснювала оплати за послуги з теплопостачання:1501,00 грн від 05.11.2020; 301 грн від 08.02.2021, 401 грн від 16.03.2021, 401 грн від 08.04.2021, 2001 грн від 21.09.2021, 1001 грн від 06.09.2021, 501 грн від 09.10.2021, 501 грн від 29.10.2021, 251 грн від 18.11.2021, 501 грн від 17.11.2021, 401 грн від 20.05.2021, 2001 грн від 30.09.2021, 1001 грн від 01.11.2021, 201 грн від 22.11.2021, 151 грн від 27.12.2021, 401 грн від 21.12.2021, 601 грн від 21.01.2022, 501 грн від 26.01.2022, 2000 грн від 16.11.2022, 8783,90 грн від 04.09.2023.
Таким чином, загальна сума перерахованих відповідачкою коштів на відшкодування спожитих послуг з теплопостачання становить 23401,90 грн.
До свого відзиву, поданого 27.09.2023 відповідачка надала суду квитанцію про сплату основної суми боргу в розмірі 8783,90 грн. Таким чином заборгованість в частині основної суми боргу відсутня на момент розгляду справи.

Колегія суддів розглядаючи справу по суті виходить з наступного.
Згідно ст. 509 ч. 1, 2 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 20 ч. 1 п. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Згідно із ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі – Правила), централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.
Згідно п. 24 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил).
Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг.
Зокрема, вказаним Порядком було установлено, що для вирішення питання відключення від мережі централізованого опалення, власник (власники) житлового будинку повинні звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка не заперечує, що протягом опалювального періоду з 01 листопада 2020 року по 14 квітня 2021 року та опалювального періоду з 01 листопада 2021 року по 09 квітня 2022 року ТОВ «Тепло та Сервіс» надавало їй послуги з постачання теплової енергії до її квартири, зокрема, підтверджує періодичні спати послуг. Щодо доводів ОСОБА_1 про невідповідність тарифів на офіційному сайті КП «Теплопостачання міста Одеси» та у витягу з рішення № 323 Крижанівської сільської ради Одеського району Одеської області, так, 24.09.2020 року розміщено оголошення на офіційному сайті КП «Теплопостачання міста Одеси» про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення з 2020 року за 1 Гкал в сумі 2132,58 грн, що відрізняється від тарифів позивача – 1773,09 грн за 1Гкал.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що всі нарахування відбувалися за тарифом 1773,09 грн за 1Гкал, судячи з розрахунку заборгованості та з наявних у матеріалах справи виставлених рахунків до сплати, платіжок. Втім ОСОБА_1 не пояснює взаємозв`язок КП «Теплопостачання міста Одеси» та ТОВ «Тепло та Сервіс», а також відношення КП «Теплопостачання міста Одеси» до даної справи в цілому. Також відповідачкою не обґрунтовано яким чином встановлені тарифи КП «Теплопостачання міста Одеси» взаємопов`язані з тарифами ТОВ «Тепло та Сервіс» та як впливають на правильність вирішення даної справи. Тому такі доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Щодо доводів ОСОБА_1 про неврахування судом першої інстанції підтверджених платежів з 05.11.2020 по 16.11.2022 року апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідачка вказує про сплату за надані послуги з опалення всього на суму 23 401,90 грн та вказує про те, що дана суму була сплачена за надані послуги з опалення за опалювальний період з 01 листопада 2020 року по 14 квітня 2021 року та 2021-2022 опалювального періоду, з 01 листопада 2021 року по 09 квітня 2022 року. Проте дані обставини неможливо встановити без належного кореспондуючого контррозрахунку.
Всі платежі, які були здійснені відповідачкою, окрім платежу на суму 8 783,90 грн від 04.09.2023, могли бути зараховані за попередні періоди, або ж могли бути передплатою на майбутнє використання послуг.
Зокрема, право власності на квартиру за відповідачкою було зареєстровано 09.04.2013, що підтверджується наявними в справі відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А послуги з опалення ТОВ «Тепло та Сервіс» надає до вказаного будинку починаючи з 01.11.2017. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 висловлено незгоду з розрахунком заборгованості, проте нею не надано доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи свого контррозрахунку суми заборгованості.
Будь-яких доказів, які б підтверджували яку суму за який період надання послуг сплачено, відповідачкою не надано. Апеляційний суд позбавлений можливості встановити належність таких платежів, або ж зарахувати їх у відповідних період надавання таких послуг.

Щодо доводів апеляційної скарги ТОВ «Тепло та Сервіс» про те, що не врахування судом першої інстанції при вирішенні справи заяви про зменшення позовних вимог апеляційний суд зазначає наступне.

18.10.2023 представником ТОВ «Тепло та Сервіс» було направлено до Комінтернівського районного суду Одеської області заяву від 18.10.2023 про зменшення позовних вимог.
До даної заяви були додані: докази надіслання копії заяви від 18.10.2023 про зменшення позовних вимог відповідачу, копія платіжної інструкції №486136890.1 від 04 вересня 2023 та розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну сплату за послуги з опалення.
Надіслання заяви від 18.10.2023 про зменшення позовних вимог до суду першої інстанції та відповідачу підтверджується відповідними описами вкладення у цінний лист та накладними.
Дану заяву від 18.10.2023 про зменшення позовних вимог позивачем було подано в зв`язку з тим, що згідно Платіжної інструкції №486136890.1 від 04 вересня 2023 відповідачка сплатила 8783,90 грн, тобто повністю погасила заявлену до стягнення заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 8783,89 грн.
У зв`язку з чим, та у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206, було проведено перерахунок розрахованих інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну сплату за послуги з опалення.
З урахуванням поданої заяви від 18.10.2023 про зменшення позовних вимог, остаточно, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» інфляційні втрати у розмірі 213,73 грн та 3% річних у розмірі 63,49 грн.
Натомість, судом першої інстанції під час вирішення справи неправомірно було не взято до уваги заяву позивача від 18.10.2023 про зменшення позовних вимог.

Такі доводи апеляційної скарги ТОВ «Тепло та Сервіс» є обґрунтованими та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Перше судове засідання відбулось у справі 16 травня 2024 року.
18 жовтня 2023 року, тобто, до початку першого судового засідання, позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог. Крім того, в судовому засіданні, яке відбулося 16.05.2024 представником ТОВ «Тепло та Сервіс» повідомлялося про надання до суду заяви про зменшення позовних вимог, що підтверджується п. 42 Протоколу судового засідання в режимі конференції № 2875434 від 16.05.2024.
Як зазначено вище, позивач у межах визначеного законом строку, тобто, до початку першого судового засідання скористався своїм правим, визначеним п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, та зменшив розмір позовних вимог.
Натомість зі змісту заяви про зменшення позовних вимог та змісту відзиву на позов, на які посилається позивач, вбачається, що позивач, користуючись своїм правом, фактично відмовився від частини позовних вимог, оскільки відповідачка погасила заборгованість в процесі судового провадження, яку вимагало стягнути ТОВ «Тепло та Сервіс», при цьому не змінюючи ні предмету ні підстав позову, залишаючи лише перераховані 3% річних та інфляційні втрати, відповідно, у зменшеному розмірі.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Відтак, зі змісту зазначених норм закону вбачається, що відмова від частини позовних вимог є правом позивача, яким він може скористатись на будь-якій стадії судового процесу до першого судового засідання.
Посилаючись на наявні порушення норм процесуального права, позивач звернув увагу, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Що стосується взаємних кореспондуючих доводів апеляційних скарг про стягнення інфляційних страт та 3% річних, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень викладених у п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідальність боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України.
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
У той же час, 24 лютого 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» постановив в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні»: установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» та п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції:
1.Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:
нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285);
припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285);
стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (Офіційний вісник України, 2014 року, № 81, ст. 2296; 2015 року, № 70, ст. 2312; 2016 року, № 46, ст. 1669; 2022 року, № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285);
нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території».

Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з несплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Щодо інфляційних втрат колегія суддів погоджується з розрахунком наведеним в заяві про зменшення позовних вимог.

Слід зазначити, що в заяві про зменшення позовних вимог ТОВ «Тепло та Сервіс» просить стягнути з відповідачки інфляційні втрати та 3% річних за період з 21 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року, тобто до введення в Україні воєнного стану, а отже вказані суми підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необґрунтоване нарахування 3% річних та інфляційних втрат не знаходять свого підтвердження та будуються в результаті передчасних висновків суду першої інстанції, який безпідставно проігнорував заяву ТОВ «Тепло та Сервіс» про зменшення позовних вимог.
Отже, доводи апеляційної скарги ТОВ «Тепло та Сервіс» знаходять своє підтвердження у матеріалах справи та вказують на необхідність скасування оскаржуваного рішення.
Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (пункт 32 рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
Пункт 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд за результатами розгляду апеляційних скарг вважає, що оскаржуване рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 липня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Тепло та Сервіс».

Щодо судових витрат

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 13 статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом в позовній заяві та апеляційній скарзі позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу адвоката Новака Р.Г. у розмірі 20000 грн у суді першої інстанції.
На підтвердження надання професійної правничої допомоги у розмірі 20000 грн до позову додано Договір № 9 про надання правової допомоги від 18.01.2023, додаткову угоду до договору №9 від 18.01.2023, акт здачі приймання робіт(надання послуг) №171 від 04.10.2023.
На підтвердження надання професійної правничої допомоги в апеляційній інстанції до апеляційної скарги не додано жодного доказу.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див. пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру відносно до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 2800 грн.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат
За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684 грн, за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 4026 грн.
Враховуючи те, що позовні вимоги по суті спору підлягають задоволенню повністю, то витрати у вигляді судового збору які поніс позивач у суді першої та апеляційної інстанції підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у загальному розмірі 6710 грн = (2684 + 4026).

Також колегія суддів зазначає, що оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс», в інтересах якого діє адвокат Новак Роман Геннадійович – задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 липня 2024 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» (65009, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 18 А, офіс 107, код ЄДРПОУ: 40695882) три відсотки річних у сумі 63,49 грн, а також 213,73 грн інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» (65009, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 18 А, офіс 107, код ЄДРПОУ: 40695882) 2800 грн судових витрат за надання правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» (65009, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 18 А, офіс 107, код ЄДРПОУ: 40695882), судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2684 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4026 грн, що разом становить 6710 грн.

Витрати на правничу допомогу відповідачки ОСОБА_1 - віднести на її рахунок.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коротченко Дарія Сергіївна – залишити без задоволення.

Постанова набуває чинності з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький