Єдиний унікальний номер 205/356/26
Номер провадження3/205/267/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2026 року        м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпропетровська Терещенко Т.П., розглянувши справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2026 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра з УПП в Дніпропетровській області ДПП надійшли адміністративні матеріали з протоколами про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 №552485 від 27 грудня 2025 року за ст. 124 КУпАП, Серії ЕПР1 №552493 від 27 грудня 2025 року за ст. 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 .
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 №552485 від 27 грудня 2025 року встановлено, що 14 грудня 2025 року о 19 годині 06 хвилин у м. Дніпрі по вул. Андрійченко, е/о №14, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, щоб безпечно контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 порушив п. 12.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 №552493від 27 грудня 2025 року встановлено, що 14 грудня 2025 року о 19 годині 06 хвилин у м. Дніпрі по вул. Андрійченко, е/о №14, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 ,не врахував дорожньої обстановки, щоб безпечно контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після чого, ОСОБА_1 залишив місце пригоди до якої був причетний, був встановлений розшуковими заходами поліцією, чим порушив п. 2.10. «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
Згідно зі ст. 36 КУпАП України якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Таким чином, вказані правопорушення вчинені однією і тією ж особою, та підлягають одночасному розгляду одним і тим же органом, а тому вказані справи об`єднані в одне провадження відповідно до вимог ст. 36 КУпАП та п. 6 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України №814 від 20 серпня 2019 року.
Постановою судді Новокодацького районного суду міста Дніпропетровська від 21 січня 2026 року вищевказані адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП було об`єднано в одне провадження.
ОСОБА_1 було подано до суду письмові пояснення, в яких він зазначив, що за кермом належного йому транспортного засобу «Hyundai і40», державний номерний знак НОМЕР_2 , у момент дорожньо-транспортної пригоди заходився його батько - ОСОБА_3 . Посилається, що відео з бодікамер патрульних поліцейських зафіксовано, що ОСОБА_3 кілька разів заявив поліцейському, що саме він був за кермом вказаного транспортного засобу в момент дорожньо-транспортної пригоди, а свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на запитання – хто їх віз, вказують на ОСОБА_3 як водія. Зазначає, що його не викликали до органів Національної поліції України для надання пояснень щодо обставин справи та розгляду справи про адміністративне правопорушення. Вказує на те, що на автомобілі «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_4 , приїхала його мати і він вирішив поїхати на вказаному автомобілі до офіційного ремонтного сервісу Hyundai за адресою: м. Дніпро, вул. Івана Езау, 16, щоб домовитись про місце, куди відвезе евакуатор його автомобіль. Зазначає, що водій «Toyota Camry» в подальшому відмовився від оформлення Європротоколу та повідомив, що викликав патрульну поліцію для оформлення дорожньо-транспортної пригоди. Посилається на те, що оскільки він не був учасником дорожньо-транспортної пригоди, то і не мав залишатись на місці.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Ковалевський М.С. у судовому засіданні заперечував щодо обставин зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та зазначав, що ОСОБА_1 не був за кермом транспортного засобу, а ним керував його батько – ОСОБА_3 . Також вказав, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходилось в іншому місці ніж те, що зазначено в схемі місця ДТП. Посилався на невідповідність матеріалів до протоколу про адміністративне правопорушення в частині відеозапису та незназначення свідків, що не відповідає порядку складання таких документів, а тому не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, просив закрити провадження з цих підстав. Щодо протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП вказує, що в його основу було покладено лише пояснення ОСОБА_2 і матеріали не містять документів на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, а тому просив також закрити провадження з цих підстав.
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив викладені у протоколах про адміністративне порушення обставини справи та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки саме він керував транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди і є винною особою в її спричиненні. Підтверджував своє бажання укласти Європротокол саме з водієм ОСОБА_1 , який спочатку погоджувався з тим, що він винен, а також телефонував до своєї страхової компанії, але потім приїхали два автомобіля, в одному з яких був ОСОБА_3 , отримав від батька ключі від іншого транспортного засобу, на якому він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до приїзду працівників патрульної поліції. Також зазначає, що працівники патрульної поліції питали у ОСОБА_3 , чи потрібно викликати евакуатор, на що він відмовився, тому незрозуміло навіщо ОСОБА_1 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 підтвердив те, що водієм, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду був саме ОСОБА_1 , який і був тією особою в сірій кофті, і який у подальшому покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, а також зазначив, що в автомобілі «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 , був лише ОСОБА_1 .
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 зазначив, що він не пам`ятає о котрій годині він їхав, але зазначив, що на вулиці було слизько, в автомобілі був його син ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_8 , а також цивільна дружина його свата. Вказує, що рухався зі швидкістю 30 км, але по зустрічній полосі їхав транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 і він майже зупинився, але відбувся удар. Зазначає, що з автомобіля вийшов його син і спілкувався з ОСОБА_2 щодо укладення Європротоколу, який укласти не вийшло, після чого приїхали працівники патрульної поліції, які відразу підійшли до ОСОБА_2 та про щось домовлялись, після чого він відмовився надавати їм будь-які пояснення, а його син поїхав домовлятись про евакуацію для транспортного засобу, оскільки вже дуже пізно і потрібно було вирішити питання щодо місця доставки пошкодженого транспортного засобу.
Заслухавши захисника ОСОБА_1 – адвоката Ковалевського М.С., потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши у судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, врахувавши покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , суд дійшов таких висновків.
Так, згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 12.1. Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Підпунктом «а» пункту 2.10. Правил дорожнього руху передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Також адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП містять протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, на якій зображено напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення та наявний опис пошкоджень, яка підписана одним з учасників дорожньо-транспортної пригоди, оскільки інший учасник був відсутній на місці, а також наявні пояснення потерпілого ОСОБА_2 , надані працівникам патрульної поліції на місці дорожньо-транспортної пригоди. 
Суд також зазначає, що в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 з додатками, зокрема СD-R диском нібито з фотографіями та відеозаписами з місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 14 грудня 2025 року, при ознайомленні з яким судом було встановлено, що він взагалі не містить жодних фотографій чи відеоматеріалів, а долучені відеоматеріали з нібито відеозаписами наданими на запит УПП в Дніпропетровській області ДПП технічними засобами не вдалось переглянути та оцінити їх на відповідність обставина справи.
При цьому, 12 лютого 2026 року до матеріалів справи потерпілим ОСОБА_2 долучено власний флеш-носій з відеозаписами з місця дорожньо-транспортної пригоди, де ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (свідок), який також був у машині з потерпілим під час дорожньо-транспортної пригоди, фіксували подальшу ситуацію з місця пригоди.
Зокрема, відеозапис MGNA2206, 0:21 хв., на якому особа ( ОСОБА_3 ) каже при спілкуванні з потерпілим російською мовою «він прижався», явно не ототожнюючи себе на той момент з водієм транспортного засобу «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Крім того, на відеозаписі EPDE3850 на початку відео ОСОБА_6 зазначає, що водієм був ОСОБА_1 , а невідома особа ( ОСОБА_3 ) під`їхав пізніше.
Також на відеозаписі HFQG8018 потерпілий зазначає, що водієм була особа «в сірій кофті», і саме ця особа (водій) на відеозаписі 2:30 хв. пішла з місця дорожньо-транспортної пригоди, а в подальшому сіла в інший автомобіль «Хюндай» сірого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_4 , та поїхала з місця дорожньо-транспортної пригоди.
У матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_3 від 22 грудня 2025 року, а також надані ним в якості свідка аналогічні покази, в яких він зазначав, що саме він 14 грудня 2025 року керував транспортним засобом «Hyundai і40», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час дорожньо-транспортної пригоди за участю іншого транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , та посилання на вину саме ОСОБА_2 , однак зазначені ним пояснення і покази щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди не підтверджено належними доказами.
Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП, врегульовано Розділом IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року.
Згідно з п. 8 Розділу IX вказаної Інструкції якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.
Отже, як вбачається з матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода сталась 14 грудня 2025 року за участю ОСОБА_1 , який під час прибуття на місце ДТП працівників патрульної поліції був відсутнім, а тому протоколи про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 №552485 за ст. 124 КУпАП, Серії ЕПР1 №552493 за ст. 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 було складено 27 грудня 2025 року, тобто у встановлений строк.
При цьому, доводи представника ОСОБА_1 мають ознаки надмірного формалізму, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення обставин справи та положень закону, переоцінки доказів, а отже й не є підставами для закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення.
Покази свідка ОСОБА_3 суд оцінює критично, у сукупності з іншими доказами, враховуючи його зацікавленість у спростуванні обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, які складені щодо його сина – ОСОБА_1 , з метою уникнення ним адміністративної відповідальності.
Отже, ОСОБА_1 та його захисником Ковалевським М.С. у встановленому законом порядку не було спростовано обставин, які зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення за ст. ст. ст. 122-4, 124 КУпАП від 27 грудня 2025 року та не надано на спростування викладених у них обставин належних, допустимих і достатніх доказів, лише твердження його захисника зі слів ОСОБА_1 та покази свідка ОСОБА_3 , який є зацікавленою особою на стороні ОСОБА_1 , оскільки є його батьком, а інші свідки, які були заявлені захисником Сербіна Б.А., не виявили бажання з`явитись до суду для надання показів в якості свідків.
Враховуючи надані суду докази, пояснення захисника Сербіна Б.А., потерпілого ОСОБА_2 , та покази свідків, наявні в матеріалах справи докази, суд не має підстав вважати що дорожньо-транспортна пригода відбулась за участі ОСОБА_3 , оскільки з наявних доказів судом встановлено, що працівниками патрульної поліції було складено протокол щодо належної особи – ОСОБА_1 .
Стосовно долученого до матеріалів справи висновку експерта за результатами проведення комплексного експертного дослідження з обставин і механізму ДТП та транспортної трасології №10.1-10.4/003-Д від 16 лютого 2026 року, який було складено судовим експертом Драганом В.М. на підставі заяви ОСОБА_1 , суд зазначає, що вказаний висновок було зроблено експертом на підставі наданих йому матеріалів безпосередньо ОСОБА_1 з переліком запитань, які поставлені саме ОСОБА_1 , як замовником експертного дослідження.
Зі змісту відповідей на поставлені ОСОБА_1 питання вбачається, що відповіді на питання 1-4 було надано на підставі відомостей викладених у заяві про залучення експерта та пояснень ОСОБА_3 від 22 грудня 2025 року, а відповіді на питання 5-6 є неконкретними, а вказують на імовірність.
Крім того, висновок експерта не є належним та допустимим доказом якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, тоді як, у висновку №10.1-10.4/003-Д від 16 лютого 2026 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Отже, судом встановлено, що наданий висновок експерта не є належним та допустимим доказом, який більш того стосується саме водія ОСОБА_3 , щодо якого протокол про адміністративне правопорушення не складався і перебування його за кермом транспортного засобу не було доведено.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП повністю підтверджена доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності та взаємозв`язку, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 №552485 за ст. 124 КУпАП та Серії ЕПР1 №552493 за ст. 122-4 КУпАП від 27 грудня 2025 року, складеними з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254-256 КУпАП; схемою місця ДТП, на якій зображено місце ДТП, розташування транспортних засобів та їх пошкодження, що не було спростовано у судовому засіданні належними і достатніми доказами; поясненнями ОСОБА_2 , в яких він зазначив, що водієм автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 , був саме ОСОБА_1 , який представився йому, що підтверджено показами свідка ОСОБА_6 , який перебував у транспортному засобі потерпілого під час ДТП, а також наданими потерпілим відеоматеріалами.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Так, зокрема, винуватість правопорушника ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доводиться обставинами встановленими судом у судовому засіданні, поясненнями ОСОБА_2 , показами свідка ОСОБА_6 . Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.
З огляду на встановлені судом обставини справи, вина у вчиненні адміністративних правопорушень повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду та є доведеною.
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Оскільки ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124, 122-4 КУпАП, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), у відповідності до положень ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення на нього слід накласти в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених – ст. 122-4 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
При визначенні адміністративного стягнення, суддя враховує особу правопорушника, при цьому не враховує обставини, які пом`якшують чи обтяжують його відповідальність.
Враховуючи вищезазначене, суддя вважає за необхідне притягнути  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути 665,60 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 9, 23, 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та притягнути його до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення в межах санкції статті встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, передбачене за ст. 122-4 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн. у дохід державного бюджету.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:          Т.П. Терещенко