РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2026 року 	м. Рівне	№460/21659/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі – Позивач) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі – Відповідач), в якому Позивач просить суд: 
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. (1000000) гривень на підставі пункту 4 Постанови КМУ №153 від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану»;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. (1000000) гривень на підставі пункту 4 Постанови КМУ №153 від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану».
Стислий виклад позиції Позивача.
Позивач зазначає, що має право на отримання одноразової грошової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 р. № 153 оскільки: станом на 13.02.2025 прийнятий на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років; проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 НГУ; брав безпосередню участь у бойових діях сукупно не менше шести місяців; не притягнутий до кримінальної відповідальності чи адміністративної відповідальності за вчинення військового правопорушення, однак Відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової винагороди. Просить суд позов задовольнити повністю.
Стислий виклад заперечень Відповідача
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, вважає що Позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги оскільки в Порядку реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. №153 чітко зазначено критерії, яким повинні відповідати військовослужбовці, щоб отримати передбачену одноразову грошову допомогу, зокрема, участь в бойових діях в районах ведення бойових дій. У задоволенні адміністративного позову Відповідач просить відмовити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 01.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 27.01.2026 поновлено Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України процесуальний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до статті 229 КАС України. 
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. 
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу. 
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 з 10.06.2021 по теперішній час проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. У 2023 році Позивач прийнятий на військову службу за контрактом.
Позивач звернувся з рапортом в якому просив нарахувати та виплатити одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. (1000000) гривень на підставі пункту 4 Постанови КМУ №153 від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану».
Відповідачем 11.10.2025 було розглянуто вищезазначений рапорт та прийнято рішення про відмову у його задоволенні, у зв`язку з незалученням даної особи до безпосереднього ведення бойових дій, що є обов`язковою умовою, визначеною Постановою № 153. 
Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права на отримання одноразової грошової винагороди порушеними, Позивач звернувся до суду з цим позовом.
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно пункту 2 та 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану.
Пунктом 4 Постанови №153 установлено, що:
особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Таким чином, кваліфікуючими умовами для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку п. 4 постанови КМУ від 11.02.2025 №153 є одночасна сукупність таких факторів як:
1) належність здобувача виплати до осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил;
2) призов або прийняття здобувача виплати на військову службу за контрактом після оголошення воєнного стану у віці до 25 років;
3) проходження служби на дату набрання чинності постановою КМУ від 11.02.2025 №153;
4) безпосередня участь особи у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою;
5) відсутність притягнення до кримінальної, адміністративної відповідальності під час проходження військової служби, а також діючих дисциплінарних стягнень.
В підтвердження відповідної обставини, яка заперечується Відповідачем, а саме безпосередньої участі особи у бойових діях Позивач надає витяги з бойових розпоряджень з ППО командира НОМЕР_4 бригади оперативного призначення Національної гвардії України (далі - БР). 
Так, в пункті 3 бойового розпорядження від 27.01.2023 № 70 дск визначено, що, для несення бойового чергування з ППО та управління підрозділами (розрахуванками) ЗРАДн на КП (прим. командний пункт) дивізіону, залучити військовослужбовців: старший радіотелефоніст штабу ЗРАДн солдат ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 3 бойового розпорядження від 12.04.2023 № 359 дск, КП ЗРАДн після виконання завдання з ППО по виводу 1 БТГр в ППД (ТМД), перемістити з району н.п. Приморське в район н.п. Таврійське (смуга відповідальності 2 БТГр) у складі: старшого радіотелефоніста штабу ЗРАДн солдата ОСОБА_1 .
Згідно пункту 3 бойового розпорядження від 20.04.2023 № 382 дск, закінчено виконання бойових завдань на КП ЗРАДн в районі н.п. Таврійське (смуга відповідальності 2 БТГр) радіотелефоніста штабу ЗРАДн солдата ОСОБА_1 . 
Для виконання бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей, стійкого управління підрозділами ППО, здійснити переміщення КП ЗРАДн з рну н.п. Таврійське в район н.п. Оріхів. (БР від 20.04.2023 № 385дск). 
Відповідно до пункту 3 БР від 04.05.2023 № 435дск, залучено до виконання бойових завдань на КП ЗРАДн в районі н.п. Оріхів (смуга відповідальності 2 БТГр) старшого радіотелефоніста штабу ЗРАДн солдата ОСОБА_1 .
Чинне законодавство щодо проходження військової служби оперує такими поняттями як “безпосередньої участі у бойових діях” та “безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України”. 
Ці поняття не є тотожними, застосовуються незалежно один від одного та мають на увазі різні дій щодо виконання бойових (спеціальних) завдань. 
Як зазначено вище, пункт 4 Постанови №153 передбачає виплату одноразової грошової винагороди тільки за “безпосередню участь у бойових діях”.
Згідно абзацу 4 пункту 2 Розділу 1 (Загальні положення) Порядку переведення Національної гвардії України на посилений варіант службової діяльності, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2020 року № 782, командний пункт - це основний пункт, з якого здійснюється управління підпорядкованими силами і засобами під час підготовки та в ході виконання службово-бойових завдань. 
Відповідно до пункту 3.4.1 Бойового статуту військ протиповітряної оборони Сухопутних військ Збройних сил України, командні пункти зенітних ракетних (ракетно-артилерійських) дивізіонів розгортаються для управління силами і засобами ППО. 
У розділі “Основні терміни та визначення” Бойового статуту військ протиповітряної оборони Сухопутних військ Збройних сил України визначено, що управління силами та засобами ППО – це цілеспрямована діяльність командирів, штабів та інших органів управління щодо підготовки сил та засобів до виконання бойових завдань (підготовки бойових дій (бойового застосування)), підтримання їх постійної бойової готовності та організації виконання силами та засобами ППО поставленими перед ними завданнями в ході бойових дій (бойового застосування). 
В свою чергу, за приписами статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-XII) бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). 
Відповідно до розділу І «Загальновійськовий бій» Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України (Частина І - Бригада), формами воєнних дій угруповань військ, військових частин та підрозділів у воєнному конфлікті є операції, бойові дії, бої та удари. 
Бойові дії – організовані дії військових частин та підрозділів під час виконання бойових завдань; форма дій військових частин (підрозділів) для вирішення оперативних (тактичних) завдань у рамках операції угруповання військ (сил) або самостійно, а також між операціями (боями).
Відповідно до пункту 1 розділу 11 Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України, всебічне забезпечення бою полягає в організації та здійсненні заходів, які спрямовані на створення для бригади, її підрозділів сприятливих умов для виконання визначених бойових завдань.
Всебічне забезпечення бою здійснюється безперервно під час підготовки та у ході бою, включає бойове, морально-психологічне, технічне, тилове та медичне забезпечення. Зенітний ракетно-артилерійський дивізіон є основним тактичним і вогневим підрозділом у складі НОМЕР_5 бригади оперативного призначення НГУ. Його основна мета — прикриття військ, об`єктів і районів від ударів повітряного противника (літаки, гелікоптери, дрони, ракети тощо). 
Бойові завдання виконуються всім дивізіоном як єдиним організмом, з розподілом на батареї, взводи та відділення, розрахунки. Штаб дивізіону, отримуючи завдання від старшого командира розподіляє їх на підрозділи. Ключові завдання включають: несення бойового чергування: постійне спостереження за повітряним простором, виявлення та знищення цілей. прикриття в наступі/обороні: у бою дивізіон формує бойовий порядок — зенітні ракетно-артилерійські батареї розміщуються для зонального прикриття (наприклад, радіусом 5– 40 км залежно від озброєння: ЗУ-23, "Шилка", "Стріла-10", "Оса" тощо), розвідка цілей радіотехнічними засобами, вогневе ураження, маневр для зміни позицій. - самостійні дії: дивізіон може виконувати завдання автономно, наприклад, охорона критичних об`єктів (мости, логістика тощо). 
Таким чином, підрозділу, є зенітний ракетно-артилерійський дивізіон, можуть бути вцілому визначені бойові завдання із ведення бойових дій. 
В свою чергу, в контексті даного спору, Позивач, перебуваючи на посаді старшого радіотелефоніста, входив до штабу цього підрозділу. Його залучення — виключно для підтримки комунікацій, а не для безпосереднього бою. 
На командному пункті він виконував завдання, пов`язані з організацією та підтримкою зв`язку, що є частиною всебічного забезпечення бойових дій. 
В пункті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. 
Відповідно до матеріалів справи, Позивач був залучений для несення бойового чергування з ППО та управління підрозділами (розрахунками) зенітного ракетноартилерійського дивізіону на командному пункті. 
Пунктом 332 Статуту внутрішньої служби визначено, що бойове чергування - це виконання бойового завдання. Бойове чергування здійснюється черговими силами і засобами, призначеними від військових частин. 
До складу чергових сил і засобів входять бойові обслуги, чергові зміни пунктів управління, сил і засобів бойового забезпечення та обслуговування. Так, черговий радіотелефоніст відповідає за своєчасність встановлення та безперервність зв`язку, за своєчасність передачі та прийому радіограм, команд та сигналів. 
Черговий радіотелефоніст під час чергування зобов`язаний:
- прийняти документи; 
- прийняти всі непередані радіограми; - отримати всі відомості, які стосуються до установленого режиму радіозв`язку в радіомережі (радіонапрямку); 
- зробити підпис у журналі радіотелефоніста про прийняття чергування (якщо під час прийняття чергування була виявлена несправність, доповісти старшому начальнику та за його присутності). 
Підсумовуючи вищевикладене, військовослужбовці зобов`язані виконувати лише покладені завдання — для радіотелефоніста це несення внутрішньої служби, а не бойові дії. 
У зв`язку з чим, виконуючи завдання саме із забезпечення штабу, Позивач не приймав безпосередню участь у бойових діях, як це вимагається Постановою № 153. 
За таких обставин, дослідивши наведені обставини в їх сукупності, суд зазначає, що позивач не має права на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ №153 від 11.02.2025, тому на відповідача не покладено обов`язок щодо її нарахування та виплати.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного Позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція наведена у Постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року по справі № 400/7847/25.
За результатами розгляду справи суд не встановив факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.
Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
Таким чином, зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.
Відповідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд  

В И Р І Ш И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Повний текст рішення складений 10 березня 2026 року 

Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 ) 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 ) 

Суддя       К.М. Недашківська