справа № 484/5216/25 
провадження № 2/208/1558/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді – Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання – Агеєвої В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 484/5216/25 за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
До провадження Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від представника АТ «А-БАНК» надійшла позовна заява до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 07.12.2022 року ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-БАНК» та зазначено персональні дані.
Підписанням цієї заяви відповідач погодився та підтвердив, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua, становлять Договір про надання банківських послуг. Відповідачем було визнано, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
07.12.2022 року ОСОБА_1 було заповнено та підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, відповідно до якої відповідач просив відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт.
07.12.2022 року ОСОБА_1 було за заповнено та підписано заяву про відкриття поточного рахунку, відповідно до якої відповідач просив відкрити про відкриття поточного рахунку, відповідно до якої відповідач просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 .
Також, 07.12.2022 року ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка "Зелена", наданого АТ «АКЦЕНТ-БАНК», який містить основні умови кредитування.
Підписуючи паспорт споживчого кредиту, ОСОБА_1 було підтверджено отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану, виходячи із обраних умов кредитування.
Таким чином, 07.12.2022 року між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 у встановленій законом письмовій формі укладено Кредитний договір б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10076362748), відповідно до якого сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок та строки повернення коштів, строк кредитування. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.
Відповідно до Довідки позивача за картками ОСОБА_1 , було відкрито рахунок № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_1 ) та видано картку № НОМЕР_3 строком дії до 12/31 та встановлено кредитний ліміт, розмір якого відображено у Довідці за лімітами.
В свою чергу, Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, з виписки по картці вбачається, що відповідач фактично отримав кредитну картку, за допомогою якої скористався наданими банком грошовими коштами в межах кредитного ліміту та неодноразово порушував вищевказані умови договору, не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, що призвело до виникнення заборгованості, яка відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором кредиту б/н від 07.12.2022 року (додається), станом на дату здійснення розрахунку, становить 66296,51 грн., яка складається з: 
-загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) -47 327,54 грн.; 
-загальний залишок заборгованості за процентами -18 968,97 грн.
Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.09.2025 року, цивільну справу №484/5216/25 передано за підсудністю до Заводського районного суду міста Кам`янського.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 року, цивільну справу №484/5216/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г.
Згідно відповіді № 1972896 від 04.11.2025 р. з Єдиного державного демографічного реєстру – за вказаними параметрами особу ОСОБА_1 не знайдено.
Як вбачається із відповіді №1976435 від 05.11.2025 року щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери – ОСОБА_1 як ВПО зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Відповідно до матеріалів справи, адреса реєстрації ОСОБА_1 – АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 05.11.2025 року було відкрито провадження у справі № 484/5216/25 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Представник позивача разом з позовними вимогами просив розгляд справи проводити за відсутності позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за фактичним місцем проживання відповідача, що в розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Заяв та клопотань про проведення розгляду справи за його відсутності не подавав.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
07.12.2022 року між ОСОБА_1 та АТ «Акцент Банк» підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «А-Банк».
07.12.2022 року ОСОБА_1 підписав заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунок, відповідно до якої узгоджено: пільговий період користування кредитним лімітом 62 дні за ставкою 0,000001%, у разі виходу з пільгового періоду ставка 3,4% на місяць. Строк кредитування 240 місяців. Також узгоджено штрафи за несвоєчасне погашення кредиту.
07.12.2022 року між ОСОБА_1 та АТ «Акцент Банк» підписано заявку на відкриття поточного рахунку, у якій відповідач просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривнях.
Також 07.12.2022 року підписано паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена».
Згідно довідки за лімітами встановлено, що 07.12.2022 року клієнтом встановлено кредитний ліміт 0,00 грн., 09.10.2023 року збільшено до 15000,00 грн., 09.12.2023 року збільшено до 20000,00 грн.
Відповідно до довідки за картками встановлено, що ОСОБА_1 відкрив картковий рахунок № НОМЕР_4 , строком дії до грудня місяця 2031 року.
З виписки по картці ОСОБА_1 вбачається, що він активно користувався кредитним лімітом, робив покупки, переказував кошти.
Відповідно до розрахунку заборгованості встановлено, що загальна сума заборгованості складає 66296,51 грн., яка складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 47 327,54 грн.; загальний залишок заборгованості за процентами -18 968,97 грн.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. 
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приписами п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Вимогами ч.2 ст. 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною 1ст.509 ЦК України, визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно ч.1ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1ст.610 ЦК України, визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно ч.1ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно ч.1ст.629ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1ст.1055 ЦК України).
За змістомст.634 ЦК України,договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач ОСОБА_1 07.12.2022 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк».
07.12.2022 року відповідач підписав заяву про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 та Паспорт споживчого кредиту «Кредитн6а картка «Зелена», таким чином погодившись з тим, що ця Анкета-заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
З підписанням вищезазначених документів між сторонами виникли договірні (кредитні) відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків.
З виписки по картці вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, отже, визнав дані правовідносини дійсними.
Станом на 14.07.2025 АТ «Акцент-БАНК» нарахована заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором у загальній сумі 66296,51 грн.
Надавши оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач прийняв всі права та обов`язки, встановлені у Договорі та зобов`язався їх належним чином виконувати. Більше того, своїми діями, а саме: користуючись кредитними коштами, що підтверджується матеріалами справи (зокрема розрахунком заборгованості), він фактично висловив свою згоду з формою договору та його умовами.
Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором не виконував належним чином, чим допустив заборгованість перед позивачем.
Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування.
Натомість, доказів погашення заборгованості за кредитом відповідач не надав, а відтак позовна вимога щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості у розмірі 66296, 51 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором від 07.12.2022 року у розмірі 66296,51 грн., яка складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 47 327,54 грн.; загальний залишок заборгованості за процентами - 18 968,97 грн.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. 
У справі заявлено до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 20200,00 грн. 
08.04.2025 року між АТ «Акцент-Банк» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» укладено договір № 22012025 про надання правничої допомоги.
Відповідно до акту приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22012025 від 08.04.2025 року від 14.08.2025 року, надано наступні послуги:
-вивчення матеріалів справи, аналіз законодавства – 1000,00 грн.,
-перевірка комплексності документів, визнання підсудності, розрахунок судового збору – 500,00 грн.
-підготовка та направлення позовної заяви до суду – 7200,00 грн.,
-моніторинг справи у суді написання процесуальних заяв – 5100,00 грн.,
-отримання виконавчого листа – 1000,00 грн.,
-перевірка судового рішення та виконавчого документа – 400,00 грн.,
-написання заяви про примусове виконання рішення – 5000,00 грн.
Всього – 20200,00 грн.
Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
При вирішенні питання розподілу судових витрат враховуються: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості письмових доказів на дослідження та збирання яких адвокат витратив би значний час.
За таких обставин, беручи до уваги предмет позову, задоволення позовних вимог, та суму заборгованості, присуджену до стягнення, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача, в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, оскільки його розмір є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» юридична адреса: місто Дніпро, вулиця Батумська, будівля № 11, ЄДРПОУ 14360080, заборгованість у розмірі 66 296 (шістдесят шість тисяч двісті дев`яносто шість) гривень 51 копійка.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» юридична адреса: місто Дніпро, вулиця Батумська, будівля № 11, ЄДРПОУ 14360080, судові витрати у розмірі – 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua. 

Сторони по справі: 

Позивач – Акціонерне товариство «Акцент Банк», юридична адреса: місто Дніпро, вулиця Батумська, будівля № 11, ЄДРПОУ 14360080;
Відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя  В.Г.Гречана