Справа № 539/3340/25
Провадження № 2/539/62/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2026  
місто Лубни Полтавської області
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючої судді Мирошникової О. Ш., 
за участю секретаря судового засідання Коваль Ю. А., 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 - позивач, до
ОСОБА_2 - відповідач,
про відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, та
ухвалив це рішення про часткове задоволення позову про таке:
І. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача:
1.07.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в сумі 24574,53 грн та моральної шкоди в сумі 150 тис грн завданої кримінальним правопорушенням.
1.1.Обґрунтування позову: 19.11.2015 слідчий СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Шкура А. А. за заявою ОСОБА_1 зареєстрував відомості у ЄРДР за № 12015170240001452 щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України. 28.05.2025 слідчий повідомив ОСОБА_2 про підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення. Потерпілим у цьому кримінальному провадженні був ОСОБА_1 . Надалі обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 перебував на розгляді в Лубенському міськрайонному суді Полтавською області та 10.06.2025 суд звільнив ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 122 КК України, на підставі статті 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
1.2. Позивач стверджував, що відповідач заподіяв йому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 452 від 07.12.2015, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
1.3. Позивач тривалий час перебував на лікуванні, на яке витратив 24574,53 грн. Також, позивачу відповідач вчиненням кримінального правопорушення спричинив моральну шкоду, які він оцінив у 150 тис грн. Цю майнову та моральну шкоду позивач просив стягнути з відповідача.
2.30.07.2025 представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому просив позов залишити без розгляду.
2.1.Обґрунтування відзиву: кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 суд закрив з підстав закінчення строків давності та звільнив останнього від кримінальної відповідальності, тому ОСОБА_3 вважається невинуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення. До ухвалення вироку у справі, суд не може робити висновки про винуватість особи, тим більше тоді, коли строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності спливли. Звільнення відповідача від кримінальної відповідальності не вказує на вчинення ним злочину за частиною першою статті 122 КК України, з урахуванням приписів статті 62 Конституції України.
2.2.11.12.2026 відповідач та представник відповідача в судовому засіданні частково визнали позовні вимоги в частині майнової шкоди.
2.3.24.03.2026 в судовому засіданні представник відповідача послався на низку правових позицій Верховного Суду, в яких на його думку сформовані правові висновки про неможливість стягнення з відповідача шкоди, оскільки його вина у вчиненні кримінального правопорушення не була встановлена вироком суду. Представник відповідача вважав, що позивач не довів в загальному порядку спричинення йому шкоди саме відповідачем, тому в задоволені позову слід відмовити.
ІІ. Заяви, клопотання учасників справи
3.Заяви та клопотання позивача: 11.08.2025 відповідь на відзив; 13.10.2025 заява про ознайомлення зі справою; 11.12.2025 клопотання про долучення до справи уточнень про обґрунтування позову; 24.03.2026 додаткові пояснення до позову.
3.1.Заяви та клопотання відповідача: 25.07.2025 заява про відкладення розгляду справи; 30.07.2025 відзив на позовну заяву; 25.09.2025 заява про ознайомлення зі справою; 10.11.2025 заява про відкладення розгляду справи; 04.12.2025 заява про допуск до участі у справі як представника та відкладення розгляду справи; 28.01.2026 заява про відкладення розгляду справи; 24.03.2026 заява про ознайомлення зі справою.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі
4.09.07.2025 суд відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
5.Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди у сумі 24574,53 грн та моральної шкоди у сумі 150 тис грн, завданої ушкодженням здоров`я позивача.
6.Суд встановив, що 19.11.2015 слідчий за заявою ОСОБА_1 зареєстрував у Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження за № 12015170240001452 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України за такими обставинами: 18.11.2015 близько 10:00 год невстановлена особа, знаходячись біля колодязя, що розташований неподалік від будинку № 3 на станції Стронський Лубенського району Полтавської області, нанесла ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 131 від 15.04.2016 тілесне ушкодження у вигляді закритого косого перелому верхньої третини лівого стегна зі зміщенням, яке по ступеню тяжкості відноситься до середньої тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а. с. 31).
6.1.28.05.2025 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, відомості про яке внесені 18.11.2015 до ЄРДР за № 12015170240001452 (а. с. 32).
6.2.Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12015170240001452 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення за частиною першою статті 122 КК України перебував на розгляду у Лубенському міськрайонному суді Полтавської області, справа № 539/2637/25.
6.3.10.06.2025 Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в цьому кримінальному провадженні постановив ухвалу про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 122 КК України на підставі статті 49 КК України в зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження за частиною першою статті 122 КК України закрив на підставі статті 44, п. 3 частини першої статті 49 КК України та п. 1 частини другої статті 284 КПК України. За інформацією комп`ютерної програми «Д-3. Діловодство місцевого суду» ця ухвала набрала законної сили 18.06.2025 (а. с. 37).
6.4.В цій ухвалі суд зазначив таке: «Згідно обвинувального акту 18.11.2015 приблизно о 10:00 год. ОСОБА_2 , перебував у дворі господарства, що в с. Пишне, Лубенського району, зупинка Стронське, 3, де в нього під час розмови з ОСОБА_1 виникла словесна сварка в ході якої ОСОБА_2 вирішив спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_1 . 
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 , знаходячись у господарстві за вказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взявши в руки металевий лом, підійшов до ОСОБА_1 , після чого умисно наніс металевим ломом один удар по лівій нозі останнього. 
В результаті нанесених ударів, ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_1 тілесне ушкодження у вигляді перелому закритого косого перелому верхньої третини лівого стегна зі зміщенням уламків, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 452 від 07.12.2015, за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я».
6.5.Також, суд зазначив в ухвалі, що обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник Лисенко А. Ф. заявили клопотання про закриття цього кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, потерпілий ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 заперечували щодо закриття кримінального провадження. 
6.6.Також, в цій ухвалі суд звернув увагу, що положення статті 49 КК України не передбачають дискреції – суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за наявності законних підстав. Якщо провадження закривається на підставі закінчення строків давності за ініціативою та згодою особи, суд не можу і не повинен констатувати факт його вини.
7.Суд встановив, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КП Лубенська центральна міська лікарня з 18.11.2015 по 10.12.2015 з діагнозом «закритий косий перелом в/з лівого стегна зі зміщенням» та з 28.02.2017 по 13.03.2017 з діагнозом «зрощений після МОС перелом лівої стегнової кістки», що підтверджується виписками з медичної карти амбулаторного хворого № 11580/705 та № 1230/168 відповідно (а. с. 8 – 9).
7.1.Також, з 09.08.2024 по 16.08.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ендокринологічному відділенні Полтавської обласної клінічної лікарні з декількома діагнозами, зокрема «цукровий діабет І тип». В цій виписці в анамнезі зазначено, що позивач хворіє цукровим діабетом з 2009 року (а. с. 10).
7.2.З часу спричинення позивачу тілесних ушкоджень, йому були проведені рентгенологічні дослідження, ультразвукові дослідження суглобів та м`яких тканин лівого стегна, він був на консультаціях у ортопеда-травматолога, травматолога (а. с. 11 – 21). 
7.3.Позивач стверджував, що на лікування ушкодження здоров`я він витратив 24574,53 грн, що він підтверджував наданими суду копіями платіжних документів (а. с. 22 – 30, 104 – 125). 
8.Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 04.04.2024, позивачу встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням на строк до 01.04.2026 (а. с. 7).
9.02.12.2015 позивач отримав від ОСОБА_5 в борг 150 тис грн а лікування та операцію, які він зобов`язувався повернути до 02.02.2020, що підтверджується розпискою (а. с. 3).
9.1.26.10.2020 Лубенський міськрайонний суд Полтавської області ухвалив рішення у справі № 539/1922/20, яким стягнув з позивача на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики від 02.12.2015 у сумі 150 тис грн та судовий збір у сумі 840,80 грн. Рішення набрало законної сили 30.11.2020 (а. с. 4).
9.2.03.12.2020 суд видав виконавчий лист на виконання цього рішення суду (а. с. 5). 
9.3.Згідно з довідкою державного виконавця від 03.04.2025, позивач мав заборгованість з сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 106667,99 грн та штраф за аліментами у сумі 41609,99 грн (а. с. 6).
V. Норми права, які застосував суд:
10.Конституція України:
Стаття 62, зокрема – особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
11. Кримінальний кодекс України:
Частина третя статті 12, в редакції, що діяла на день події 18.11.2015 – злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Частина перша статті 49, в редакції, що діяла на день події 18.11.2015 – особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років – у разі вчинення злочину середньої тяжкості…
Частина перша статті 122 – умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, - карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
12. Кримінальний процесуальний кодекс України:
Частина перша статті 17 - особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Пункт 1 частини другої статті 284 – кримінальне провадження закривається судом: 1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. 
Частина восьма статті 284 – закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо… обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частина друга статті 288 – суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення… обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
13.Цивільний кодекс України, в редакції, що діяла на день події 18.11.2015:
Частини перша, друга та третя статті 23 - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частини перша – друга статті 1166 – 1. Майнова шкода, завдана неправомірними… діями особистим немайновим правам фізичної… особи, а також шкода, завдана майну фізичної… особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
Частина перша статті 1167, зокрема – моральна шкода, завдана фізичній… особі неправомірними… діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини…
Частина перша статті 1168 – моральна шкода, завдана… іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Стаття 1177 – шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіло від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку передбачених законом.
14.Цивільний процесуальний кодекс України:
Частини перша та друга статті 76 - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частина перша статті 81 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частина шоста статті 82 - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Частина перша статті 89 - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частина перша статті 141 – судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
VІ. Мотивована оцінка суду:
15.Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди у сумі 24574,53 грн та моральної шкоди у сумі 150 тис грн, завданої позивачу ушкодженням здоров`я.
15.1. В обґрунтування своїх вимог позивач та його представник стверджували, що відповідач спричинив позивачу тілесне ушкодження у вигляді перелому верхньої третини лівого стегна зі зміщенням, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Як на правову підставу своїх доводів позивач посилався на статті 23, 1167, 1177 ЦК України.
15.2. Відповідач та його представники, заперечуючи проти позову, посилалися на статтю 17 КПК України та статтю 49 КК України та зазначали, що за відсутністю обвинувального вироку особа вважається невинуватою та суд не може робити висновки про винуватість особи тим більше тоді, коли строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності спливли раніше, ніж суд робить такий висновок. Також, відповідач посилався на статтю 62 Конституції України. 
16.Суд оцінив доводи сторін спору, надані ними докази та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів:
16.1. Суд вважає, що відсутність обвинувального вироку, постановленого щодо відповідача, не є підставою для відмови у позові про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я позивачу.
16.2. У статтях 1166, 1167 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
16.3. Суд зазначає, що закриття кримінального провадження на підставі статті 49 КК України є нереабілітуючою підставою, не встановлює відсутність події кримінального правопорушення чи непричетності особи до його вчинення, не спростовує факту заподіяння шкоди потерпілому та не звільняє особу від обов`язку її відшкодування в порядку цивільного судочинства.
16.4. Відсутність обвинувального вироку у кримінальному провадженні не позбавляє суд повноважень у цивільній справі самостійно встановити наявність протиправної поведінки, причинного зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою, а також вирішити питання про її відшкодування на підставі доказів, які сторони надали суду.
17. Суд встановив, що 18.11.2015 позивачу були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Ці обставини підтверджені витягом з ЄРДР, копією повідомлення про підозру, ухвалою суду від 10.06.2025 у справі № 539/2637/25 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням відповідача, медичною документацією та визнанням відповідачем та його представником частини позовних вимог в судовому засіданні 11.12.2025. Суд зазначає, що в цій ухвалі про закриття кримінального провадження за обвинуваченням відповідача у вчиненні кримінального правопорушення за частиною першою статті 122 КК України щодо позивача описані обставини події від 18.11.2015 за участю сторін справи.
17.1. Обставини спричинення цих ушкоджень саме відповідачем підтверджуються сукупністю зазначених доказів, досліджених судом, які узгоджуються між собою, тоді як відповідач не надав належних і допустимих доказів, що спростовують його причетність до заподіяння шкоди позивачу.
17.2. Суд враховує і те, що в кримінальному провадженні № 539/2637/25 за обвинуваченням відповідача у вчиненні злочину за частиною першою статті 122 КК України щодо позивача, саме захисник та обвинувачений були ініціаторами розгляду питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України. Відповідач, який на час закриття кримінального провадження мав статус обвинуваченого, не заперечував проти закриття в порядку частини восьмої статті 284 КПК України. Водночас, позивач, який був потерпілим в цьому провадженні, заперечував проти такого закриття.
17.3. Оскільки відповідач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів відсутності його вини у завданні тілесних ушкоджень середньої тяжкості позивачу, суд вважає вину відповідача доведеною в цій цивільній справі. 
18. Суд не приймає посилання сторони відповідача на статтю 62 Конституції України та статтю 17 КПК України щодо презумпції невинуватості з таких мотивів: 
18.1. Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
18.2. Тобто наведена норма Основного Закону регулює питання кримінальної відповідальності та стандарт доведення вини особи у вчиненні злочину у кримінальному провадженні.
18.3.Аналогічні норми наявні і в статті 17 КПК України.
18.4. Натомість у цивільній справі про відшкодування шкоди застосовуються інші правила доказування. Відсутність обвинувального вироку не перешкоджає суду вирішити питання цивільної відповідальності за завдану здоров`ю потерпілого шкоду на підставі доказів, які надали сторони в цій справі. 
19. Суд відхиляє доводи відповідача про необхідність встановлення його вини обвинувальним вироком суду, оскільки в деліктних правовідносинах вина особи презюмується, а обов`язок доведення її відсутності покладається на сторону відповідача, що чітко зазначено у частині другій статті 1166 ЦК України.
19.1. Відповідач не довів суду відсутності його вини у заподіянні майнової шкоди позивачу. В судовому засіданні 11.12.2025 він та його представник визнали частину вимог позивача, що також підтверджує факт завдання шкоди здоров`ю останнього та витрат на лікування. Проте пізніше, 24.03.2026 відповідач та його представник заперечувати проти позову, що суперечить їх попередній позиції в цій справі.
20. В частині позову про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що оскільки в цій справі встановлена презумпція вини відповідача за частиною другою статті 1166 ЦК України, яку він не спростував, то наявні підстави для відшкодування відповідачем і моральної шкоди позивачу.
21. Суд зазначає, що хоча позивач і не посилався у позовній заяві на статтю 1166 ЦК України як на правову підставу свого позову, суд застосовує цю правову норму до спірних правовідносин сторін в порядку пункту 3 частини першої статті 264 ЦПК України.
21.1.Разом з цим, суд не приймає посилання позивача на статтю 1177 ЦК України як на правову підставу для задоволення позову, оскільки ця норма регулює відшкодування шкоди від злочину потерпілому за рахунок держави на підставі закону, який наразі відсутній в Україні.
21.2. За встановлених обставин суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення цього позову.
22. Щодо розміру майнової та моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача:
22.1. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути майнову шкоду за лікування тілесних ушкоджень, спричинених йому відповідачем, у сумі 21964,44 грн, розмір якої підтверджується медичними та платіжними документами. 
22.2. Суд відмовляє в частині стягнення витрат позивача з купівлі глюкометра та стрічок діагностичних у сумі 749,60 грн, печива у сумі 13,31 грн, мила та пакетів у сумі 39,29 грн, витрат на лікування діабету у сумі 2484,31 грн (а. с. 105, 114, 120, 123). Ці витрати не пов`язані з тілесними ушкодженнями позивача, спричиненими відповідачем, оскільки позивач мав діагноз «діабет» з 2009 року, тобто задовго до події з відповідачем 18.11.2015.
22.3. В частині стягнення моральної шкоди, суд не погоджується з визначеним позивачем її розміром у сумі 150 тис грн, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення (пункт 67 постанови Верховного Суду від 23.10.2024 у справі № 293/174/23).
22.4. Суд погоджується з доводами позивача, що сам факт нанесення йому тілесних ушкоджень є безумовним свідченням спричинення йому фізичного болю та глибоких душевних страждань, оскільки позивач проходив тривалий курс лікування, включаючи дві операції, втратив звичний ритм життя у зв`язку з вимушеними негативними змінами у ньому.
22.5. Суд враховує глибину та тривалість моральних страждань позивача, виходить з принципів розумності, пропорційності та справедливості та вважає, що достатнім буде розмір моральної шкоди у сумі 50 тис грн, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. В решті 100 тис грн суд відмовляє як надмірно заявлених.
23.Суд не приймає посилання представника відповідача на правові позиції Верховного Суду у постановах від 18.02.2025 у справі № 712/8174/23 та від 09.04.2025 у справі № 671/41888/17, оскільки вони не є релевантними в цій справі, бо ухвалені Верховним Судом в кримінальних провадженнях та стосується питань їх закриття з підстав статті 49 КК України, на відміну від цивільної справи, яку розглядає суд.
23.1. Постанова Верховного Суду від 26.09.2025 у справі № 609/549/24 містить висновки суду про обов`язок прокурора довести у загальному порядку завдання збитків державі відповідачем, якого було звільнено від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України. В цій справі суд встановив, що відповідач, який займав посаду мера міста, діяв у межах повноважень та прокурор не довів факту заподіяння ним збитків державі. Тобто обставини справи № 609/549/24 є відмінними від обставин справи, яку наразі розглядає суд. 
24. З урахуванням наведеного суд задовольняє позов частково та стягує з відповідача на користь позивача відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у сумі 21964,44 грн та моральну шкоду у сумі 50 тис грн, в решті вимог суд відмовляє з наведених вище підстав.
VII. Розподіл судових витрат:
25.Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
25.1. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».
25.2. Суд задовольнив вимогу позивача в частині майнової шкоди на 89,38%, тому судовий збір за цю вимогу, який слід стягнути з відповідача на користь держави становить 1082,57 грн, виходячи з мінімальної ставки судового збору 1211,20 грн, яка була встановлена на час звернення позивача до суду.
25.3. Суд задовольнив вимогу позивача в частині моральної шкоди на 33,33%, тому судовий збір за цю вимогу, який слід стягнути з відповідача на користь держави становить 500 грн, виходячи зі ставки судового збору 1% від ціни позову цієї частини вимог (1500 * 33,3%).
З цих підстав суд вирішив:
1.Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. 
2.Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у сумі 21964,44 гривень (двадцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят чотири гривні 44 копійки).
3.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у сумі 50 тисяч гривень (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).
4.Відмовити в частині майнової шкоди у сумі 2610,09 грн та моральної шкоди у сумі 100 тис грн.
5.Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1582,57 грн (одна тисяча п`ятсот вісімдесят дві гривні 57 копійок).
6.Копію цього рішення вручити учасникам справи.
7.Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
8.Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.
9.Позивач: ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
9.1.Відповідач: ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
10.Суддя підписала повне рішення 02.04.2026.
Суддя Лубенського міськрайонного суду 
Полтавської області Мирошникова О. Ш.