ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"16" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4475/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.
при секретарі судового засідання Меленчук Т.М.
розглянувши справу №916/4475/25

За позовом: Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” (01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 8; код ЄДРПОУ 00039002)
До відповідача: Керченської міської ради (98300, Автономна Республіка Крим, м. Керч, вул. Кірова, буд. 17; код ЄДРПОУ 26367424)
про визнання права власності

Представники:
Від позивача: Сушко Т.В.. довіреність
Від відповідача: не з`явився

Встановив: Публічне акціонерне товариство “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Керченської міської ради про визнання права власності на приміщення магазину №8 “Аджимушкай”, що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керчь, вул. В. Дубініна, буд. 20-а/ вул. Карла Маркса, буд. 36.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.11.2025р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” від 05.11.2025р. вх. №ГСОО 4601/25 залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, які визначено судом в ухвалі суду та надати докази сплати судового збору у розмірі 30946,84 грн. Повідомлено Публічне акціонерне товариство “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”, що відповідно до вимог ч. 4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
14.11.2025р. до Господарського суду Одеської області позивачем були надані докази, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 10.11.2025р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.11.2025р. прийнято позовну заяву Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до розгляду та відкрито провадження у справі №916/4475/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "15" грудня 2025 р. о 11:00. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачу відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 15.12.2025р. о 11:00.
15.12.2025р. суд, без оформлення окремого документа, постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 26.01.2026р. о 12:50, із викликом учасників справи в судове засідання. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.12.2025р. повідомлено Керченську міську раду про підготовче засідання, яке відбудеться (з урахуванням перебування судді у відпустці з 24.12.2025р. по 16.01.2026р.) "26" січня 2026 р. о 12:50. 
26.01.2026р. судом, без оформлення окремого документа, було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 лютого 2026р. об 11:30, із викликом учасників справи у судове засідання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.01.2026р. повідомлено Керченську міську раду про судове засідання по розгляду справи по суті, яке відбудеться "16" лютого 2026 р. об 11:30. Викликано представників учасників справи у судове засідання, призначене на 16.02.2026р. об 11:30.
Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб- 1. Якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.
Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.
З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Господарським судом за час розгляду справи, на виконання ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15.04.2014 року у редакції Закону №2217-IX від 21.04.2022 року та з урахуванням Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, повідомлено відповідачів про постановлення ухвал по справі №916/4475/25, шляхом розміщення тексту ухвали на веб-порталі судової влади. 
Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду.
У судовому засіданні 16.02.2026 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 23.02.2026 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що Публічному акціонерному товариству «Промінвестбанк» на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна – приміщення магазину № 8 «Аджимушкай», що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керчь, вул. В. Дубініна, буд. 20-а/ вул. Карла Маркса, буд. 36, який обліковується на балансі, що підтверджується балансовою довідкою від 30.10.2025р. № 1883/08.
Згідно Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» від 06 березня 1992 року, Український акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк приватизував приміщення магазину № 8 «Аджимушкай».
Як зазначає позивач, 13 листопада 1996 р. між Представництвом Фонду майна Автономної Республіки Крим в місті Керчі та Українським акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком був укладений договір №63 купівлі-продажу державного майна, за яким до Банку перейшло право власності на приміщення магазину №8 «Аджимушкай», що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керчь, вул. В. Дубініна, буд. 20-а/ вул. Карла Маркса, буд. 36.
Даний договір був посвідчений 13.11.1996 р. приватним нотаріусом Керченського міського нотаріального округу Республіки Крим, зареєстрований в реєстрі за № 5820 та зареєстрований Керченською міською радою згідно розпорядження №1356 «Р» від 19.11.1996 р.
19.11.1996 р. Представництвом Фонду майна Автономної Республіки Крим в м. Керчі було видано Свідоцтво про власність, яке встановлює, що Український акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк є власником майна, переданого Представництвом Фонду майна Автономної Республіки Крим в м. Керчі згідно акту приймання-передачі від 18 листопада 1996 р.
Як вказує позивач, право власності Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку було зареєстроване в Керченському бюро технічної інвентаризації 27.11.1996 року, що підтверджується реєстраційним написом на договорі купівлі-продажу державного майна від 13.11.1996 р. про реєстрацію в реєстровій книзі під № 123.
За посиланням позивача, згідно з технічним паспортом від 17 листопада 2008 року, який виготовлений Керченським БТІ за замовленням позивача, загальна площа приміщення магазину становить 201,7 кв.м.
Згідно п. 376 Звіту про оцінку активів ПАТ «Промінвестбанк, станом на 01.04.2022р., ринкова вартість приміщення магазину № 8 «Аджимушкай» становить 2578903,00 грн. У зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим, підтвердження права власності унеможливлене через відсутність доступу до архіву БТІ.
Як зазначає суду позивач, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було створено рішенням установчих зборів засновників від 28.04.1992 та зареєстровано Національним банком України 26.08.1992 за реєстраційним номером № 125 із найменуванням «Український акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», скорочене найменування Промінвестбанк України. 
Відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів банку від 27.04.2001, найменування Банку змінене на «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (закрите акціонерне товариство), скорочене найменування - Промінвестбанк. 
Відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 21.05.2009, найменування Банку змінене на Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», скорочене найменування – ПАТ Промінвестбанк. 
Банк відповідає за зобов`язаннями та користується правами, набутими Банком в період діяльності як Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку», скорочене найменування - Промінвестбанк України, та Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку» (закритого акціонерного товариства), скорочене найменування – Промінвестбанк. Наведене підтверджується Статутом Банку в новій редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів від 15.06.2020 № 52, погодженій НБУ 23.07.2020р.
Як вказує позивач суду, 01 жовтня 2025 року Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк» звернулось із заявою, реєстраційний №69178655 про державну реєстрацію права власності на приміщення магазину № 8 «Аджимушкай», що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керчь, вул. В. Дубініна, буд. 20-а/ вул. Карла Маркса, буд. 36 до Департаменту (Центру) надання адміністративних послуг виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація).
07 жовтня 2025 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ, прийняв рішення №81204025 про відмову в проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Як було пояснено суду позивачем, у зазначеному рішенні державний реєстратор зазначив, що до 01 січня 2013 року реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна проводили бюро технічної інвентаризації на паперових носіях відповідно до законодавства, що діяло у відповідний проміжок часу у відповідній сфері, а починаючи з 2003 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 poкy за № 157/6445 (втратив чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року N 1844/5). Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, інформація про реєстрацію права власності на заявлений об`єкт нерухомого майна відсутня, також відсутня можливість направили запит до Керченського бюро технічної інвентаризації. Враховуючи вищезазначене, подані документи не дають змоги встановити набуття речових прав на об`єкт нерухомого майна, на який заявлено право.
Як зазначає позивач, право власності на приміщення магазину № 8 «Аджимушкай», що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керчь, вул. В. Дубініна, буд. 20-а/ вул. Карла Маркса, буд. 36 було зареєстровано 27.11.1996 року Керченським БТІ відповідно до законодавства, що діяло на той момент, однак, на даний час позивач позбавлений можливості провести реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з незалежних від нього причин, у зв`язку з тимчасовою окупацією відповідної території та відсутністю доступу до архівних матеріалів. Це фактично унеможливлює встановлення юридичного факту в адміністративному порядку та обумовлює необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності.

Суд, розглянувши усі подані під час розгляду справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів”, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” направлено на визнання права власності на приміщення магазину №8 “Аджимушкай”, що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м.Керчь, вул. В. Дубініна, буд. 20-а/ вул. Карла Маркса, буд. 36.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В свою чергу, відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 24 червня 2015 року у справі №6-318цс15.
У справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 29 листопада 1991 року (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява № 12742/87 й «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, заява № 25921/02 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути «наявним майном», або коштами, уключаючи позови, для задоволення їх позивач може обґрунтувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Як з`ясовано судом, відповідно до балансової довідки від 30.10.2025р. № 1883/08 приміщення магазину № 8 «Аджимушкай», що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керчь, вул. В. Дубініна, буд. 20-а/ вул. Карла Маркса, буд. 36, обліковується на балансі позивача та 13 листопада 1996 р. між Представництвом Фонду майна Автономної Республіки Крим в місто Керчі та Українським акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком був укладений договір №63 купівлі-продажу державного майна щодо об`єкту, визнання право власності на який, є предметом розгляду даної справи, а також 19.11.1996 р. Представництвом Фонду майна Автономної Республіки Крим в м. Керчі було видано Свідоцтво про власність, яке встановлює, що Український акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк є власником майна, переданого Представництвом Фонду майна Автономної Республіки Крим в м. Керчі згідно акту приймання-передачі від 18 листопада 1996 р.
Як вбачається судом, згідно п. 376 Звіту про оцінку активів ПАТ «Промінвестбанк, станом на 01.04.2022р., ринкова вартість приміщення магазину № 8 «Аджимушкай» становить 2578903,00 грн. 
При розгляді даної справи судом враховано, що Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було створено рішенням установчих зборів засновників від 28.04.1992 та зареєстровано Національним банком України 26.08.1992 за реєстраційним номером № 125 із найменуванням «Український акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», скорочене найменування Промінвестбанк України на у подальшому найменування змінене на Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1. Ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 686/14706/21.
Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає у з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 715/2316/18 (провадження № 61-3755св20) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні».
Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.
За матеріалами справи судом вбачається, що 01 жовтня 2025 року Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк» звернулось із заявою, реєстраційний №69178655 про державну реєстрацію права власності на приміщення та 07 жовтня 2025 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради прийняв рішення №81204025 про відмову в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Так, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.01.2023 у справі №199/6456/21 викладено висновки про те, що можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише у статтях 335, 376 цього Кодексу. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина 1 статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту у визначений спосіб права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджений належними доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права.
Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 розпочато антитерористичну операцію. 
Станом на день винесення рішення Керченська міська рада є тимчасово окупованою територією, суд вважає, що вказані обставини є загальновідомими, та не потребують додаткового доказування.
Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.
Отже судом встановлено, що позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку зареєструвати право власності на належний йому нерухомий об`єкт, у зв`язку із обставинами, які не залежать від нього, оскільки на теперішній час неможливо отримати інформацію з тимчасово окупованої території.
Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки визнання за позивачем права власності на вищевказаний об`єкт не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і, враховуючи факт неможливості отримання інформації з тимчасово окупованої території, це є єдиним можливим способом захисту їх прав та законних інтересів, тож позов слід задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у 30946,84 грн. покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 
УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” – задовольнити повністю.
2.Визнати за Публічним акціонерним товариством “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” (01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 8; код ЄДРПОУ 00039002) право власності на приміщення магазину №8 “Аджимушкай”, що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керчь, вул. В. Дубініна, буд. 20-а/ вул. Карла Маркса, буд. 36.
3.Стягнути з Керченської міської ради (98300, Автономна Республіка Крим, м. Керч, вул. Кірова, буд. 17; код ЄДРПОУ 26367424) на користь Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” (01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 8; код ЄДРПОУ 00039002) витрати по сплаті судового збору у розмірі 30946 (тридцять тисяч дев`ятсот сорок шість) грн. 84 коп.

Повне рішення складено 23 лютого 2026 р.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко