Справа № 357/5639/26
3/357/2117/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина Дубановська 
розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом ВАД № 974132 від 25 березня 2026 року та ВАД № 974131 від 25 березня 2026 року стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП (далі – протокол), 

У С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом, 25 березня 2026 року о 00 год 45 хв ОСОБА_1 перебуваючи в нетверезому стані за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме словесно ображав і принижував, чим завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалої особи, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Окрім того, згідно з протоколом, 25 березня 2026 року о 00 год 45 хв ОСОБА_1 перебуваючи в нетверезому стані за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалої дитини, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, розгляд справи проведений за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки вона про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, за допомогою СМС-повідомлення на номер указаний в заявкі на отримання судових повісток, будь-яких клопотань не надходило.
За результатами розгляду, суддя керується такими положеннями закону та дійшла до таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно зі ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб.
Згідно з ч. 1 ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно зі ст. 251 КУпАП, … ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддя, дослідивши протокол, надані до нього докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Суддя дійшла такого висновку, з огляду на таке.
Отже, до протоколу мають бути докази, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, вчиняла відносно потерпілого шкоду фізичному та психологічному здоров`ю постраждалої особи та ним вчинено повторне протягом року порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Суддя дійшла такого висновку, з огляду на таке.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП може виражатися у формі домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо).
Також, вона обов`язково передбачає наявність реальної або ймовірної шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суддя зазначає, що така шкода може виражатися побоюваннями у постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, емоційної невпевненості у постраждалого, нездатності захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відтак, під домашнім насильством психологічного характеру належить вважати лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється шкода. Самі по собі нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою психологічне насильство. Обопільна сварка - не вказує на дії психологічного характеру одного члена сім`ї на іншого.
Обопільна сварка без доказів завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Отже, до протоколу мають бути докази, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, вчиняла відносно потерпілого словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Так, до протоколу долучено лише письмові пояснення ОСОБА_2 , які можуть свідчити про вчинення домашнього насильства. 
Водночас будь-яких інших заяв від потерпілої чи письмових доказів, відеозаписів на підтвердження вчинення домашнього насильства до протоколу не долучено.
Отже, доданими до протоколу доказами, не доведено вказаних обставин у протоколі, адже докази про настання шкоди психічному здоров`ю особам не надано.
Окрім того, у протоколі не вказано про те, що ОСОБА_1 вже було піддано адміністративному стягненню за вчинення ним порушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Своєю чергою, суддя встановив, що до протоколу не додані допустимі докази, наявності в діях ОСОБА_1 повторності.
Так, до протоколу долучено копію постанови роздруковану з єдиного державного реєстру судових рішень, яка належним чином посадовою особою, яка її виготовила, не засвідчено.
Суддя зазначає, що важливою вимогою використання копії письмового доказу як допустимого доказу у справі є її належне засвідчення. Не засвідчені в установленому законом порядку докази, не можуть використовуватися на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування.
Відповідно до п. 6 р. ХІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, копія судового рішення повинна відповідати оригіналу та може бути виготовлена у паперовій формі шляхом: виготовлення ксерокопії з оригіналу судового рішення, яке знаходиться в матеріалах справи; роздруківки електронного примірника судового рішення, оригінал якого збережений в АСДС, який містить електронні підписи відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги»; роздруківки електронного примірника судового рішення, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР) в режимі повного доступу.
Отже, належна копія судового рішення може бути виготовлена шляхом роздруківки електронного примірника судового рішення, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу і в будь-якому випадку має бути посвідчена відповідальним працівником суду з проставленням відмітки про набрання чи ненабрання законної сили.
За таких обставин, суддя вважає, що на підтвердження повторності до протоколу має бути надана саме така належна копія судового рішення, або постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, винесена іншим органом.
Натомість, до протоколу стосовно ОСОБА_1 належної копії судового рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не додано.
Отож, судді не доведено, що він є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
У зв`язку з викладеним, суддя вважає, що постановлені у вину ОСОБА_1 дії, про які зазначено у протоколі, не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки психологічне насильство не підтверджене наданими доказами та не доведено вчинення ним протягом року порушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, … усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно із п. 6 розділу ІІІ «Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України», затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.
Таким чином, керуючись ст. 247 КУпАП, суддя 

П О С Т А Н О В И В:

матеріали справ про адміністративні правопорушення ЄУН 357/5639/26, 3/357/2117/26, ЄУН 357/5642/26, 3/357/2118/26 об`єднати в одну, присвоївши їй ЄУН 357/5639/26, 3/357/2117/26.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області	Ірина ДУБАНОВСЬКА