Справа № 420/3049/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 06 лютого 2026 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частинна НОМЕР_1 НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони Збройних Сил України, в якому позивач просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за періоди з 15.11.2024 по 13.12.2024, з 16.01.2025 по 05.02.2023, з 14.02.2025 по 24.02.2025, з 25.02.2025 по 12.03.2025, з 12.03.2025 по 23.05.2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за періоди з 15.11.2024 по 13.12.2024, з 16.01.2025 по 05.02.2023, з 14.02.2025 по 24.02.2025, з 25.02.2025 по 12.03.2025.3 12.03.2025 по 23.05.2025;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 15.11.2024 по 13.12.2024, з 16.01.2025 по 05.02.2023, з 14.02.2025 по 24.02.2025, з 25.02.2025 по 12.03.2025, з 12.03.2025 по 23.05.2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 15.11.2024 по 13.12.2024, з 16.01.2025 по 05.02.2023, з 14.02.2025 по 24.02.2025, з 25.02.2025 по 12.03.2025, з 12.03.2025 по 23.05.2025 по дату фактичної виплати.
Позиція позивача обґрунтовується наступним
В обґрунтування позовних заяв зазначено, що після виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 досі Військовою частиною НОМЕР_1 з позивачем не здійснено всіх належних розрахунків, пов`язаних зокрема з перебуванням на стаціонарному лікуванні захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. За період вказаного лікування позивачу безпідставно не було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за періоди з 15.11.2024 по 13.12.2024, з 16.01.2025 по 05.02.2023, з 14.02.2025 по 24.02.2025, з 25.02.2025 по 12.03.2025, з 12.03.2025 по 23.05.2025, що підтверджується наявними у позивача довідками Військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2025 року № 14/426 та №14/427, грошовим атестатом від 08.06.2025 року №14/2125, випискою банку за період з 01.11.2024 року по 29.07.2025 року. 
Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за періоди з 15.11.2024 по 13.12.2024, з 16.01.2025 по 05.02.2023, з 14.02.2025 по 24.02.2025, з 25.02.2025 по 12.03.2025, з 12.03.2025 по 23.05.2025, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Процесуальні дії та клопотання учасників справи 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті. 
Відповідач відзив на позов до суду не подав. 
Станом на 01 квітня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило. 
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивачки та відповідача, третіх осіб, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини. 
Обставини справи встановлені судом
В період з 01.03.2022 року по 08.06.2025 року ОСОБА_1 проходив військову службу мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . 
Відповідно до положень статті 5, пункту 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 від 26.10.2023 року.
08 листопада 2024 року, позивач одержав бойове травмування під час безпосереднього виконання бойових спеціальних завдань за призначенням на території України та захисту Батьківщини в н.п. Усатове Одеської області.
Зазначена обставина підтверджується довідкою про обставини травми, виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 13.04.2025 року №25/1544. 
Після надання первинної медичної допомоги в стані середньої важкості позивач був евакуйований для підтвердження діагнозу та лікування до КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня», де перебував на обстеженні та лікуванні з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року, що підтверджено виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 .
Попередньо за відсутності довідки командира про обставини травми довідками Гарнізонної ВЛК від 11.11.2024 року № 4930/в, від 13.01.2025 року № 204/в за результатами медичного огляду підтверджено, що травма, пов`язана з проходженням військової служби. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Консолідуючий закритий внутрішньо суглобовий багатоуламковий перелом (08.11.2024) лівої п`яткової кістки, лікований оперативно (20.11.2024) відкрита репозиція перелому, МОС пластиною та гвинтами, з тимчасовим порушенням функції.
11 березня 2025 року ВЛК (хірургічного профілю) ВМКЦ Південного регіону проведено медичний огляд ОСОБА_1 , за результатом якого встановлено діагноз: «консолідуючий перелом (08.11.2024) лівої п`яткової кістки, фіксований металоконструкцією (20.11.2024). Згідно з наказом МОЗ України №370 від 04.07.2007 – травма тяжкого ступеню. «Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини», що підтверджено довідкою від 11.03.2025 року №2025-0311-1210.
У довідці військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2025 року №25/1544 зафіксовано, що 08.11.2024 року позивач одержав травмування під час безпосереднього виконання бойових спеціальних завдань при виконанні бойового завдання за призначенням на території України та захисту Батьківщини в н.п. Усатове Одеського району Одеської області. 
У періоди з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року, з 16.01.2025 року по 05.02.2023 року, з 14.02.2025 року по 24.02.2025 року, з 25.02.2025 року по 12.03.2025 року, з 12.03.2025 року по 23.05.2025 оку позивач був госпіталізований та проходив лікування після отриманого поранення: 
- з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року – стаціонарне лікування у відділенні хірургії в «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» РМР м. Роздільна. Діагноз: Перелом п`яткової кістки – Закритий багато уламковий перелом лівої п`яткової кістки зі зміщенням відламків. Ушкодження внаслідок військових дій (виписка із медичної катки стаціонарного хворого №ІХ-241115/7853 від 13.12.2024 року);
- з 16.01.2025 року по 05.02.2025 року - стаціонарне лікування у відділенні хірургії в «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» РМР м. Роздільна. Діагноз: Перелом п`яткової кістки – Закритий багато уламковий перелом лівої п`яткової кістки зі зміщенням відламків. Інші уточнені місцеві інфекції шкіри та підшкірної клітковини – Некроз шкіри полі операційного рубця лівої п`ятки (виписка із медичної картки стаціонарного, хворого ОСОБА_1 від 05.02.2025 року №IX-250116/348);
- з 14.02.2025 року по 24.02.2025 року - стаціонарне лікування в хірургічному відділенні ТОВ «Дім Медицини». Діагноз: Синдром тромбоемболізму. Тромбоз глибоких вен лівої нижньої кінцівки (оклюзивний тромбоз венозних м`язових синусів зліва, стегново-підколінного сегменту зліва. Ознаки флотації верхівки тромбу в ПСВ та ЗСВ зліва, високий ризик повторної емболізації легеневої артерії (виписка із медичної картки стаціонарного хворого від 24.02.2025 року №1203.2025);
- з 25.02.2025 року по 12.03.2025 року - стаціонарне лікування в Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону. Діагноз: Флебіт та тромбофлебіт нижніх кінцівок. Стан після операції: відкритої тромбектомії з поверхневої та загальної стегнової вен зліва з приводу гострого тромбозу глибоких вен лівої нижньої кінцівки (виписка із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 12.03.2025 року №1583);
- з 12.03.2025 року по 23.05.2025 року стаціонарне лікування в Військовій частині ділянка Діагноз: Уповільнене зрощення перелому, гомілковостопного суглоба та стопи. Опис діагнозу: Наслідки перенесеної травми (08.11.2024) закритого внутрішньо суглобового перелому лівої п`яткової кістки зі зміщенням уламків; закритого крайового перелому заднього виростку тараної лівої стопи, лікованого оперативно (20.11.2024) у вигляді консолідуючого, фіксованого металевою пластиною з гвинтами, консолідуючого перелому п`яткової кістки лівої стопи; після травматичної контрактури лівого гомілковостопного суглобу з тимчасовим порушенням функції; зміцнілих рубців шкіри лівої п`яти. Травма латерального підошовного нерва. Після травматична (08.11.2024) невропатія лівого латерального підошовного нерва з незначним порушенням функції. Посттромботичний синдром. ПТФС лівої н/кінцівки після перенесеного гострого тромбоза глибоких вен лікованний оперативно (14.02.2025); тромболізіса альтеплазою; (20.02.2025): тромбектомія із загальної стегнової та поверхневої стегнової вен зліва. Стан після перенеченої субмассивної ТЕЛА (14.02.2025) (виписка із медичної картки стаціонарного хворого №464 від 23.05.2025 року).
За розпорядженням командира військової частини штатною військово-лікарською комісією (Регіональне ВЛК (м. Одеса) здійснено медогляд ОСОБА_1 , за результатом якого позивач визнаний непридатний до військової служби з переоглядом через 6 місяців; травма: «Так, пов`язана із захистом Батьківщини», захворювання «Так, пов`язане з проходженням військової служби», що підтверджено протоколом засідання штатної ВЛК № 2025-0520-1441-2577-0 від 20.05.2025 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2025 року №159 ОСОБА_1 , військовослужбовця, молодшого сержанта, стрільця-зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки звільнено з військової служби у відставку, відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Вимогами зазначеного наказу передбачено наступні виплати: 
- одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за період з 03.2022 по 05.2025 включено;
- грошову компенсацію за невикористанні 95 календарних днів щорічної відпустки за період з 03.2022 по 12.2025;
- грошову компенсацію за 42 діб невикористаної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2023, 2024 рік, 2025 рік;
- щомісячну премію за особистий внесок у розмірі 523% посадового окладу з 01.06.2025 по 08.06.2025, надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65% місячного посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавку за вислуги років з 01.06.2025 по 08.06.2025;
- додаткову винагороду відповідно до ПКМУ від 28.02.2022 №168 в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з 01.06.2025 по 08.06.2025 включно у разі надходження документальних підстав для виплати частини додаткової винагороди.
Відповідно до вказаного наказу про звільнення, календарна вислуга років у Збройних Силах України ОСОБА_1 становить 04 роки 04 місяців 29 днів.
За результатом огляду медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлено 3 групу інвалідності, поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджено витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 29.07.2025 року №128/25/1804/B.
Як вказує позивач, після виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 досі Військовою частиною НОМЕР_1 з позивачем не здійснено всіх належних розрахунків, пов`язаних зокрема з перебуванням на стаціонарному лікуванні захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Позивач вважає, що за період вказаного лікування йому безпідставно не було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за періоди з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року, з 16.01.2025 року по 05.02.2023 року, з 14.02.2025 року по 24.02.2025 року, з 25.02.2025 року по 12.03.2025 року, з 12.03.2025 року по 23.05.2025 року, що підтверджується наявними у нього довідками Військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2025 року № 14/426 та №14/427, грошовим атестатом від 08.06.2025 року №14/2125, випискою банку за період з 01.11.2024 року по 29.07.2025 року.
У зв`язку з цим у вересні 2025 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив: 
- виплатити додаткову грошову винагороду за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; 
- надати документи про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 (особисті картки, грошові атестати тощо) з березня 2022 по 08.06.2025 (помісячно із зазначенням складових грошового забезпечення);
- надати довідку про розмір, види виплат та дату їх виплати ОСОБА_1 на підставі наказу про звільнення від 08.06.2025 №159;
- надати довідку встановленої форми щодо періодів участі ОСОБА_1 у бойових діях (визнаний учасником бойових дій);
- внести зміни до наказу про звільнення від 08.06.2025 №159 в частині визначення пільгового військового стажу з урахуванням участі у бойових діях.
Станом на момент звернення до суду відповіді від відповідача не надходило.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Джерела права та висновки суду
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 1 Конституції України проголошено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. 
Згідно із статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. 
Частинами 1 та 2 статті 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. 
Як гарантовано частиною 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-XII (далі – Закон №2232-XII).
Згідно із ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (державні органи).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі – Порядок №260).
Згідно з абзацом 3 пункту 1 розділу І Порядку №260 дія цього Порядку (крім розділів II, V, VI, IX, XII, XVI-XXIV) поширюється на військовослужбовців, умови виплати грошового забезпечення для яких встановлено іншими нормативно-правовими актами.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII “Про правовий режим воєнного стану”, Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану продовжувався, воєнний стан діє на даний час.
У справі, що розглядається, спірним є питання про наявність у позивача права на отримання додаткової грошової винагороди під час дії воєнного стану, у періоди з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року, з 16.01.2025 року по 05.02.2025 року, з 14.02.2025 року по 24.02.2025 року, з 25.02.2025 року по 12.03.2025 року, з 12.03.2025 року по 23.05.2025 року. 
Відповідно до ст. 9-2 Закону № 2011-XII під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції до серпня 2023 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абз. 1).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абз. 4).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (абз. 5, 6).
Вищевказані абзаци пункту 1 Постанови № 168 застосовуються з 24.02.2022.
В серпні 2023 року до вказаної Постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 №836, яка набрала чинності 11.08.2023.
Абзацом 1 пункту 1 Постанови № 168 (в редакції Постанови №836) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до абз. 1, 2 п. 1-1 (в редакції Постанови №836) на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з абз. 1, 3, 4 п. 1-2 (в редакції Постанови №836) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Вищевказані абзаци пунктів 1, 1-1, 1-2 Постанови № 168 в редакції Постанови №836 застосовуються з 01.06.2023.
Отже, на період дії воєнного стану Постановою № 168 передбачена виплата додаткової винагороди, починаючи з 24.02.2022, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які безпосередньо перебувають у зоні бойових дій та беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, зміст пункту 1 Постанови № 168 визначає обов`язкові умови виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн, а саме: період дії воєнного стану; безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, або перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення; наявність наказу командира.
11.08.2023 до Постанови № 168 внесено зміни на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 № 836, зокрема, Постанову № 168 доповнено пунктом 1-1, згідно з абз. 1, 2 якого на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За змістом абз. 1, 3, 4 п. 1-2 (в редакції Постанови №836) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Вищевказані абзаци пунктів 1-1, 1-2 Постанови № 168 в редакції Постанови №836 застосовуються з 01.06.2023.
Таким чином, до червня 2023 року виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у зв`язку з безпосередньою участю у зоні бойових дій, або пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, чи перебуванні у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, підлягала у розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у зоні бойових дій, перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а з 01.06.2023 - в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць.
Пунктом 2-1 Постанови № 168 (який застосовується з 24.02.2022) установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають, зокрема, порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови.
Виплата військовослужбовцям Збройних Сил України у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, додаткової винагороди у розмірі 100000 також передбачена Порядком №260, згідно з абзацом 4 пункту 11 розділу XXXIV якого у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі – Положення №402), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (п. 12 розділу XXXIV Порядку №260).
Таким чином, підставою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є наказ командира військової частини, де такий військовослужбовець проходить службу, виданий на підставі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення №402.
На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України (п. 17 розділу І Порядку №260).
Порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України у спірному періоді, встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою від 25.03.2022 № 248/1298, в якій зазначено, зокрема:
1. Під терміном “безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів” (бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка(який) веде воєнні(бойові) дії у складі діючих угрупувань військ(сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних(бойових)дій; бойових(спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових(спеціальних) завдань військовою частиною(підрозділом, утому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу(контрнаступу, контратаки)) підчас перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ(сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ(сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань зведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань зведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
2. На період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах); 30000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).
3. Райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави-відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України. Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі бойових наказів (бойове розпорядження), журналів бойових дій (вахтовий, журнал) або журналів ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
5. Виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (військових частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командиром (начальником) військових частин. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначити підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 2 до цієї телеграми).
6. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
8. У період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100 000 грн за весь час безпосереднього перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
10. До наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - з дня самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом командира; у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення – за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.
Як встановлено судом з матеріалів справи, 08 листопада 2024 року, позивач одержав бойове травмування під час безпосереднього виконання бойових спеціальних завдань за призначенням на території України та захисту Батьківщини в н.п. Усатове Одеської області.
Зазначена обставина підтверджується довідкою про обставини травми, виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 13.04.2025 року №25/1544. 
Після надання первинної медичної допомоги в стані середньої важкості позивач був евакуйований для підтвердження діагнозу та лікування до КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня», де перебував на обстеженні та лікуванні з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року, що підтверджено виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 .
Попередньо за відсутності довідки командира про обставини травми довідками Гарнізонної ВЛК від 11.11.2024 року № 4930/в, від 13.01.2025 року № 204/в за результатами медичного огляду підтверджено, що травма, пов`язана з проходженням військової служби. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Консолідуючий закритий внутрішньо суглобовий багатоуламковий перелом (08.11.2024) лівої п`яткової кістки, лікований оперативно (20.11.2024) відкрита репозиція перелому, МОС пластиною та гвинтами, з тимчасовим порушенням функції.
11 березня 2025 року ВЛК (хірургічного профілю) ВМКЦ Південного регіону проведено медичний огляд ОСОБА_1 , за результатом якого встановлено діагноз: «консолідуючий перелом (08.11.2024) лівої п`яткової кістки, фіксований металоконструкцією (20.11.2024). Згідно з наказом МОЗ України №370 від 04.07.2007 – травма тяжкого ступеню. «Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини», що підтверджено довідкою від 11.03.2025 року №2025-0311-1210.
В матеріалах справи відсутні докази визнання такої довідки ВМКЦ Південного регіону недійсною. У суду відсутні сумніви щодо достовірності вказаної в довідці інформації.
У довідці військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2025 року №25/1544 зафіксовано, що 08.11.2024 року позивач одержав травмування під час безпосереднього виконання бойових спеціальних завдань при виконанні бойового завдання за призначенням на території України та захисту Батьківщини в н.п. Усатове Одеського району Одеської області. 
У періоди з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року, з 16.01.2025 року по 05.02.2023 року, з 14.02.2025 року по 24.02.2025 року, з 25.02.2025 року по 12.03.2025 року, з 12.03.2025 року по 23.05.2025 оку позивач був госпіталізований та проходив лікування після отриманого поранення: 
- з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року – стаціонарне лікування у відділенні хірургії в «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» РМР м. Роздільна. Діагноз: Перелом п`яткової кістки – Закритий багато уламковий перелом лівої п`яткової кістки зі зміщенням відламків. Ушкодження внаслідок військових дій (виписка із медичної катки стаціонарного хворого №ІХ-241115/7853 від 13.12.2024 року);
- з 16.01.2025 року по 05.02.2025 року - стаціонарне лікування у відділенні хірургії в «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» РМР м. Роздільна. Діагноз: Перелом п`яткової кістки – Закритий багато уламковий перелом лівої п`яткової кістки зі зміщенням відламків. Інші уточнені місцеві інфекції шкіри та підшкірної клітковини – Некроз шкіри полі операційного рубця лівої п`ятки (виписка із медичної картки стаціонарного, хворого ОСОБА_1 від 05.02.2025 року №IX-250116/348);
- з 14.02.2025 року по 24.02.2025 року - стаціонарне лікування в хірургічному відділенні ТОВ «Дім Медицини». Діагноз: Синдром тромбоемболізму. Тромбоз глибоких вен лівої нижньої кінцівки (оклюзивний тромбоз венозних м`язових синусів зліва, стегново-підколінного сегменту зліва. Ознаки флотації верхівки тромбу в ПСВ та ЗСВ зліва, високий ризик повторної емболізації легеневої артерії (виписка із медичної картки стаціонарного хворого від 24.02.2025 року №1203.2025);
- з 25.02.2025 року по 12.03.2025 року - стаціонарне лікування в Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону. Діагноз: Флебіт та тромбофлебіт нижніх кінцівок. Стан після операції: відкритої тромбектомії з поверхневої та загальної стегнової вен зліва з приводу гострого тромбозу глибоких вен лівої нижньої кінцівки (виписка із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 12.03.2025 року №1583);
- з 12.03.2025 року по 23.05.2025 року стаціонарне лікування в Військовій частині ділянка Діагноз: Уповільнене зрощення перелому, гомілковостопного суглоба та стопи. Опис діагнозу: Наслідки перенесеної травми (08.11.2024) закритого внутрішньо суглобового перелому лівої п`яткової кістки зі зміщенням уламків; закритого крайового перелому заднього виростку тараної лівої стопи, лікованого оперативно (20.11.2024) у вигляді консолідуючого, фіксованого металевою пластиною з гвинтами, консолідуючого перелому п`яткової кістки лівої стопи; після травматичної контрактури лівого гомілковостопного суглобу з тимчасовим порушенням функції; зміцнілих рубців шкіри лівої п`яти. Травма латерального підошовного нерва. Після травматична (08.11.2024) невропатія лівого латерального підошовного нерва з незначним порушенням функції. Посттромботичний синдром. ПТФС лівої н/кінцівки після перенесеного гострого тромбоза глибоких вен лікованний оперативно (14.02.2025); тромболізіса альтеплазою; (20.02.2025): тромбектомія із загальної стегнової та поверхневої стегнової вен зліва. Стан після перенеченої субмассивної ТЕЛА (14.02.2025) (виписка із медичної картки стаціонарного хворого №464 від 23.05.2025 року).
За розпорядженням командира військової частини штатною військово-лікарською комісією (Регіональне ВЛК (м. Одеса) здійснено медогляд ОСОБА_1 , за результатом якого позивач визнаний непридатний до військової служби з переоглядом через 6 місяців; травма: «Так, пов`язана із захистом Батьківщини», захворювання «Так, пов`язане з проходженням військової служби», що підтверджено протоколом засідання штатної ВЛК № 2025-0520-1441-2577-0 від 20.05.2025 року. 
З огляду на встановлені обставини справи та наведене правове регулювання, суд зазначає таке.
Факт отримання позивачем травми під час виконання бойових завдань, пов`язаної із захистом Батьківщини, належним чином підтверджений матеріалами справи, зокрема довідкою про обставини травми, висновками військово-лікарських комісій та медичною документацією. Вказані докази є належними, допустимими та не спростовані відповідачем.
Також судом встановлено, що у спірні періоди позивач перебував на стаціонарному лікуванні саме у зв`язку з отриманим пораненням, що пов`язане із захистом Батьківщини, а отже підпадає під дію положень постанови Кабінету Міністрів України №168 та Порядку №260.
Нормами вказаних нормативно-правових актів прямо передбачено, що військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні, підлягають включенню до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень за весь період такого лікування.
Отже, перебування позивача на лікуванні не припиняє його права на отримання додаткової винагороди, а навпаки — є самостійною передбаченою законом підставою для її нарахування та виплати.
При цьому суд звертає увагу, що обов`язок щодо видання відповідного наказу про виплату додаткової винагороди покладено саме на командира військової частини. Водночас відсутність такого наказу не може бути підставою для позбавлення військовослужбовця гарантованого державою права на грошове забезпечення.
Іншими словами, невчинення відповідачем необхідних організаційно-розпорядчих дій (видання наказу) не може покладатися у негативні наслідки для позивача.
Відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач не підлягав включенню до відповідних наказів або що існували передбачені законом підстави для відмови у виплаті додаткової винагороди.
Більше того, відповідач взагалі не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов, не спростував доводи позивача та не надав суду доказів правомірності своєї поведінки, що відповідно до положень статті 77 КАС України свідчить про невиконання ним обов`язку доказування правомірності оскаржуваної бездіяльності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у позивача наявні умови та підстави для отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за періоди з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року, з 16.01.2025 року по 05.02.2023 року, з 14.02.2025 року по 24.02.2025 року, з 25.02.2025 року по 12.03.2025 року, з 12.03.2025 року по 23.05.2025 року, оскільки у цей період позивач був військовослужбовцем Збройних Сил України, проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , знаходився на лікуванні внаслідок отримання травми, яка пов`язана із захистом Батьківщини. Тому відповідач, не здійснюючи виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за цей період, діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначений чинним законодавством України. 
За наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність поведінки відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за періоди з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року, з 16.01.2025 року по 05.02.2023 року, з 14.02.2025 року по 24.02.2025 року, з 25.02.2025 року по 12.03.2025 року, з 12.03.2025 року по 23.05.2025 року. Отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 15.11.2024 по 13.12.2024, з 16.01.2025 по 05.02.2023, з 14.02.2025 по 24.02.2025, з 25.02.2025 по 12.03.2025, з 12.03.2025 по 23.05.2025 та зобов`язання вчинити певні дії, суд зазначає наступне.
Статтею 7 Закону №2050-III, п.8 Порядку №159 визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Аналізуючи положення вказаного Закону та порядку Верховний Суд в постанові від 11.12.2020 року у справі №200/10820/19-а дійшов правового висновку, що з огляду на те, що у цій справі позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку №159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.
Необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію (постанова ВС від 17.11.2021 у справі №460/4188/20).
Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду (постанова ВС від 18.08.2023 у справі №460/4166/21).
Компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Невиплата такої заборгованості є порушенням прав особи та саме з цього часу виникає право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. 
Отже вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплатити йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди є передчасними. 
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. 
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково. 
Розподіл судових витрат 
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди: з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року, з 16.01.2025 року по 05.02.2023 року, з 14.02.2025 року по 24.02.2025 року, з 25.02.2025 року по 12.03.2025 року, з 12.03.2025 року по 23.05.2025 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди: з 15.11.2024 року по 13.12.2024 року, з 16.01.2025 року по 05.02.2023 року, з 14.02.2025 року по 24.02.2025 року, з 25.02.2025 року по 12.03.2025 року, з 12.03.2025 року по 23.05.2025 року, з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя С.О. Cтефанов