ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2337/19 Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чуприни О.В., суддів Попової О.Г., Говоруна О.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання повторно розглянути звернення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (надалі по тексту також - первісний відповідач-1, ДАБІ), Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області (надалі по тексту також - первісний відповідач-2, Департамент ДАБІ у Київській області), у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо невжиття заходів державного архітектурно-будівельного нагляду відносно самочинного будівництва в автогаражному кооперативі "Озерний" будівлі прямокутної форми, яка складається з 20 одноповерхових гаражних боксів за номерами від 861 до 880 (перший ряд справа від в`їзду);
визнати протиправною бездіяльність Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області щодо невжиття заходів державного архітектурно-будівельного нагляду відносно самочинного будівництва в автогаражному кооперативі "Озерний" будівлі прямокутної форми, яка складається з 20 одноповерхових гаражних боксів за номерами від 861 до 880 (перший ряд справа від в`їзду);
зобов`язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 20.09.2018, 16.10.2018, 11.12.2018.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Департаментом ДАБІ у Київській області за результатами позапланових перевірок виявлено факт самочинного будівництва гаражних боксів в автогаражному кооперативі "Озерний", а саме: виконані будівельні роботи з будівництва двоповерхового гаражу на 20 боксів орієнтовними розмірами 75,6 м x 6,8 м; розпочато виконання будівельних робіт з нового будівництва, а саме: будівля прямокутної форми (гаражні бокси) орієнтовними розмірами 14x72 (влаштовано залізобетонний фундамент та виконується влаштування зовнішніх і внутрішніх стін першого поверху); виконано підготовчі роботи (зняття родючого шару ґрунту) для подальшого будівництва будівлі (гаражні бокси) прямокутної форми орієнтовними розмірами 8x70м.
У зв`язку з невиконанням приписів ДАБІ про зупинення будівельних робіт та усунення порушень законодавства позивач подав звернення до ДАБІ України та Департаменту ДАБІ у Київській області від 20.09.2018, 16.10.2018 від 11.12.2018 № BЛ- 8833345 з вимогою вжити заходи державного архітектурно-будівельного контролю з приводу будівництва 3-ої черги гаражних боксів в АГК "Озерний" за номерами від 861 до 880 та з вимогою звернутись до суду з позовом про знесення даних самочинно збудованих гаражних боксів. У задоволенні звернень позивача відмовлено, посилаючись на вжиття ДАБІ всіх вичерпних заходів.
На думку позивача, первісним відповідачем-1 допусщено протиправну бездіяльність, оскільки його звернення залишені без належного реагування, а також у нездійснені заходів державного архітектурно-будівельного контролю за фактами самочинного будівництва 3-ої черги будівництва гаражних боксів в АГК "Озерний" за номерами віл 861 до 880 та фактами невиконання приписів ДАБІ. Позивач вважає, що ДАБІ мають бути вжиті такі заходи державного архітектурно-будівельного контролю: проведена позапланова перевірка з приводу самочинного будівництва 3-ої черги будівництва гаражних боксів в АГК "Озерний" за номерами від 861 до 880; складений протокол про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності, акт перевірки та накладений штраф за фактами самочинного будівництва 3-ої черги будівництва гаражних боксів в АГК "Озерний" за номерами від 861 до 880; видати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт; прийнято рішення про заборону експлуатації закінчених будівництвом гаражних боксів за номерами від 800 до 880, не прийнятих в експлуатацію; поданий до суду позов про знесення самочинно збудованих гаражних боксів в АГК "Озерний" за номерами від 861 до 880, 3-ої черги будівництва гаражних боксів.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 замінено відповідачів - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області на правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування України (код ЄДРПОУ 44245840, місцезнаходження: 01133, місто Київ, б. Лесі Українки, буд. 26) (надалі по тексту також - відповідач, ДІАМ України).
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 адміністративний позов задоволено повністю: 
визнано протиправною бездіяльність Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо невжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо самочинного будівництва в автогаражному кооперативі "Озерний" будівлі прямокутної форми, яка складається з 20 одноповерхових гаражних боксів за номерами від 861 до 880;
зобов`язано Державну інспекцію архітектури та містобудування України (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, код ЄДРПОУ 44245840) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 20.09.2018, 16.10.2018, 11.12.2018 щодо самочинного будівництва в автогаражному кооперативі "Озерний" будівлі прямокутної форми, яка складається з 20 одноповерхових гаражних боксів за номерами від 861 до 880, та вжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю.
Суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи та встановлених рішеннями Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі №369/6994/18 та від 30.09.2019 у справі №320/5549/18 обставин справи слідує, що ДАБІ вжито заходів державного архітектурно-будівельного контролю відносно самочинно збудованих гаражних боксів АГК "Озерний" за номерами від 800 до 860, тобто 1-ої та 2-ої черги будівництва гаражних боксів. Однак, відносно 3-ї черги гаражів - одноповерхової будівлі прямокутної форми, яка складається з 20 одноповерхових гаражних боксів за номерами від 861 до 880, відповідачем не здійснювались заходи державного архітектурно-будівельного контролю. 
Ураховуючи, що звернення позивача від 20.09.2018, 16.10.2018, 11.12.2018 містили підстави, передбачені з частиною 1 статтею 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 за №3038-V та пункту 7 "Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю", затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 23.05.2011 за №553 для проведення позапланового заходу контролю, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо не проведення позапланової перевірки об`єкта будівництва, а саме: будівництва в автогаражному кооперативі "Озерний" будівлі прямокутної форми, яка складається з 20 одноповерхових гаражних боксів за номерами від 861 до 880, з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Державна інспекція архітектури та містобудування України подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення норм матеріального права, звертається до наступного: (а) рішення про вжиття чи не вжиття заходів архітектурно-будівельного контролю приймається виключно органом будівельного контролю з підстав, визначених законодавством, водночас судом першої інстанції здійснено втручання у дискреційні повноваження відповідача; (б) у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача саме до ДІАМ як новоствореного органу державного архітектурно-будівельного контрою, відтак висновки про бездіяльність останнього та про наявність підстав для "повторного розгляду звернень" є передчасними; (в) у ДІАМ не могли бути зареєстровані будь-які листи/звернення тощо, які реєструвалися в ДАБІ, адже такі документи не передавались і не могли бути передані ДІАМ; посадові особи ДІАМ не приймали і не могли приймати жодних рішень стосовно будь-яких звернень, що були зареєстровані в ДАБІ; розглянути будь-які звернення фізичних та юридичних осіб, адресовані ДАБІ (яка на даний час ліквідована), є неможливим, оскільки такі звернення відсутні в ДІАМ.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
ОСОБА_1 не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відтак у силу частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) відсутність останнього не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції, автогаражний кооператив "Озерний" (код ЄДРПОУ: 20591888, місцезнаходження: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 1Б) 03.10.1994 зареєстрований як юридична особа; відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.11.2025 статус юридичної особи зазначений як: "є відомості порталу "судова влада" у справі про банкрутство та/або щодо процедури санації до відкриття провадження у справі про банкрутство".
На підставі державного акта на право постійного користування землею серії КВ від 10.03.1995 автогаражному кооперативу "Озерний" надано у постійне користування землю, площею 2,0 га для будівництва гаражів та відкритої стоянки для автомобілів відповідно до рішення Борщагівської с/ради від 11.03.1994 за №3/1, вказане сторонами не заперечується.
ОСОБА_1 звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції України із скаргою від 20.09.2018 на бездіяльність Держархбудінспекції, у якій повідомив про те, що у липні 2017 року фізичними особами розпочато самочинне будівництво без будь-яких дозвільних документів двоповерхових гнаражних боксів в АГК "Озерний" за номерами від 800 до 880. Оскільки будівництво ведеться в межах охоронної зони газопроводу високого тиску та охоронної зони повітряної лінії електропередач, просив здійснити заходи державного архітектурно-будівельного контролю щодо будівництва гаражних боксів.
Листом від 09.10.2018 за №40-702-(90-9)/6844-18 Держархбудінспекція повідомила позивача, що замовником - автогаражним кооперативом "Озерний" вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.05.2018 за №С-0305/3 не виконано, чим порушено пункт 3 частини 3 статті 41 Закону країни "Про регулювання містобудівної діяльності"; вимоги припису про зупинення виконання підготовчих та будівельних робіт від 03.05.2018 за № С-0305/4 не виконано, чим порушено пункт 3 частини 3 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Департамент здійснює організаційні заходи стосовно подачі позову до суду про знесення самочинного збудованого об`єкта у відповідності до статті 38 зазначеного Закону.
Також позивач звертався з аналогічними зверненнями від 16.10.2018 та від 11.12.2018, що не заперечується сторонами.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
При цьому, процесуальним правонаступництвом є заміна у справі сторони чи третьої особи у разі переходу повноважень (для суб`єкта владних повноважень), прав і обов`язків від однієї особи до іншої (правонаступника) у відносинах, щодо яких виник спір.
Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії адміністративного процесу - під час розгляду справи у суді першої інстанції, суді апеляційної інстанції, суді касаційної інстанції, під час перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами.
Тобто заміна сторони можлива на будь-якій стадії судового процесу.
Так, у адміністративному позові ОСОБА_1 просив визнати протиправною бездіяльність Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо невжиття заходів державного архітектурно-будівельного нагляду відносно самочинного будівництва в автогаражному кооперативі "Озерний" будівлі прямокутної форми, яка складається з 20 одноповерхових гаражних боксів за номерами від 861 до 880 (перший ряд справа від в`їзду); визнати протиправною бездіяльність Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області щодо невжиття заходів державного архітектурно-будівельного нагляду відносно самочинного будівництва в автогаражному кооперативі "Озерний" будівлі прямокутної форми, яка складається з 20 одноповерхових гаражних боксів за номерами від 861 до 880 (перший ряд справа від в`їзду); зобов`язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 20.09.2018, 16.10.2018, 11.12.2018.
Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про ліквідацію Державної архітектурно-будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 13.03.2020 за №218 вирішено ліквідувати Державну архітектурно-будівельну інспекцію (ДАБІ) України та утворити Державну сервісну службу містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду" від 13.03.2020 за №219 передбачено утворити Державну інспекцію містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Установити, що забезпечення діяльності Державної інспекції містобудування у 2020 році здійснюється в межах видатків, передбачених Державній архітектурно-будівельній інспекції України.
Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду" від 23.12.2020 за №1340 постановлено утворити Державну інспекцію архітектури та містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 за №960 вирішено погодитися з пропозицією Міністерства розвитку громад та територій України про можливість здійснення Державною інспекцією архітектури та містобудування повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
06 березня 2023 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи - ДАБІ України (ідентифікаційний код юридичної особи 37471912).
Як уже зазначалось, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 замінено відповідачів - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області на правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування України (код ЄДРПОУ 44245840, місцезнаходження: 01133, місто Київ, б. Лесі Українки, буд. 26).
У постанові від 18.03.2024 у справі №826/6799/15 Верховний Суд зазначив, що підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.
Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.12.2021 у справі №9901/348/19 зазначила, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому.
При цьому, обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.
Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.
Постановами Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 за №218 та №219 вирішено ліквідувати ДАБІ України та утворити Державну сервісну службу містобудування України й Державну інспекцію містобудування України, які згодом також були ліквідовані постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 за №1340 з утворенням ДІАМ України, яка з 16 вересня 2021 року продовжує виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, що раніше були покладені на ДАБІ України.
У постанові від 30.11.2022 у справі №640/15797/21 Верховний Суд дійшов висновків, що ДІАМ України і є тим самим "центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду" у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, яким раніше була ДАБІ України. У цій справі суди попередніх інстанцій не мали підстав уважати, що після постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 за №218 (про ліквідацію ДАБІ України) держава остаточно відмовилася від завдань і функцій, які виконувала ДАБІ України, а тому констатували, що відбулася не "повна ліквідація" ДАБІ України, а її реорганізація в ДІАМ України.
На підставі наведеного, колегія суддів з приводу доводів скаржника (у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача саме до ДІАМ України як новоствореного органу державного архітектурно-будівельного контролю, а також про неможливість реєстрації та розгляду ДІАМ України звернень, поданих до ДАБІ України), зазначає про їх безпідставність, адже функції Державної архітектурно-будівельної інспекції України перейшли до його правонаступника - Державної інспекції архітектури та містобудування України, оскільки Державна архітектурно-будівельна інспекція України (код ЄДРПОУ 37471912) з 06 березня 2023 року ліквідована, що підтверджується записом №1000701110026047267.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення, колегія суддів зазначає таке.
Згідно із пунктом 4 частини 2, частини 4 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
В контексті вимог пункту 4 частини 2, частини 4 статті 245 КАС України та сталої судової практики її застосування, колегія суддів наголошує, що критеріями обрання способу захисту прав особи є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд (дискреційні повноваження).
Колегія суддів зауважує, що реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини 2 статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.
Своєю чергою, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. За сталою судовою практикою дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звертався до Державної архітектурно-будівельної інспекції України із скаргою від 20.09.2018 на бездіяльність Держархбудінспекції, у якій повідомив про те, що у липні 2017 року фізичними особами розпочато самочинне будівництво без будь-яких дозвільних документів двоповерхових гаражних боксів в АГК "Озерний" за номерами від 800 до 880. Оскільки будівництво ведеться в межах охоронної зони газопроводу високого тиску та охоронної зони повітряної лінії електропередач, просив здійснити заходи державного архітектурно-будівельного контролю щодо будівництва гаражних боксів. 
Сторонами не заперечувалось, що звернення від 16.10.2018 та від 11.12.2018 наповнені аналогічним змістом.
Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 адміністративний позов задоволено повністю: 
визнано протиправною бездіяльність Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо невжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо самочинного будівництва в автогаражному кооперативі "Озерний" будівлі прямокутної форми, яка складається з 20 одноповерхових гаражних боксів за номерами від 861 до 880;
зобов`язано Державну інспекцію архітектури та містобудування України (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, код ЄДРПОУ 44245840) повторно розглянути звернення  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 20.09.2018, 16.10.2018, 11.12.2018 щодо самочинного будівництва в автогаражному кооперативі "Озерний" будівлі прямокутної форми, яка складається з 20 одноповерхових гаражних боксів за номерами від 861 до 880, та вжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю.
Звідси колегія суддів критично сприймає твердження ДІАМ України у частині втручання судом у дискреційні повноваження відповідача, адже доводи скаржника про те, що суд нібито зобов`язав відповідача "повторно розглянути звернення ОСОБА_1 […] та вжити заходів державного архітектурно-будівельного контролю", не відповідають змісту резолютивної частини рішення суду першої інстанції.
Як простежується з її змісту, суд зобов`язав відповідача повторно розглянути звернення позивача щодо самочинного будівництва, водночас у частині "вжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю" не визначав конкретного способу реалізації таких повноважень, не підміняв собою суб`єкта владних повноважень та не вирішував питання, віднесені до його дискреції, проте у стислій формі конкретизував чого саме стосувалися звернення ОСОБА_1 від 20.09.2018, 16.10.2018, 11.12.2018.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує також положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, між іншим, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою, і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також - ЄСПЛ) очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, які може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (мотивованості) судових рішень.
ЄСПЛ наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення (рішення у справі "Якущенко проти України", заява №57706/10, пункт 28). До того ж, принцип належного здійснення правосуддя також передбачає, що судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони ґрунтуються (рішення у справах "Garcнa Ruiz v. Spain" [GC] (заява №30544/96, пункт 26), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23), "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58), "Бендерський проти України" (заява №22750/02, пункт 42)).
Крім того, у пункті 60 рішення "Helle v. Finland" (заява №20772/92) ЄСПЛ наголосив також і на тому, що суд обов`язково повинен мотивувати рішення, а не просто погоджуватися з висновками рішення суду попередньої інстанції. Вмотивованість рішення можна досягти або шляхом використання мотивів суду попередньої інстанції, або шляхом наведення власних мотивів щодо розгляду аргументів та істотних питань у справі.
Однак, варто наголосити, що в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні, ЄСПЛ також неодноразово зазначав, зокрема у рішенні "Garcia Ruiz v. Spain" [GC] (заява №30544/96, пункт 26) про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте вказаний підхід не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (рішення у справах "Van de Hurk v. the Netherlands" (заява №16034/90, пункт 61), "Шкіря проти України" (заява №30850/11, пункт 43). Водночас, у вказаному рішенні Суд звертає увагу на те, що ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може варіюватися залежно від характеру рішення і повинно визначатися у світлі обставин кожної справи.
Подібних висновків щодо необхідності дотримання вказаного зобов`язання виключно з огляду на обставини справи ЄСПЛ дійшов також у рішеннях "Ruiz Torija v. Spain" (заява №18390/91, пункт 29), "Higgins and others v. France" (заява №20124/92, пункт 42), "Бендерський проти України" (заява №22750/02, пункт 42) та "Трофимчук проти України" (заява №4241/03, пункт 54).
За частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідачем не обґрунтовано свою апеляційну скаргу нічим іншим, окрім як незгодою з прийнятим судовим рішенням у частині зобов`язання до вчинення дій саме Державної інспекції архітектури та містобудування України за обставин ліквідації Державної архітектурно-будівельної інспекції України та втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав уважати, що ним неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права при постановленні оскаржуваного судового рішення.
Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи та надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених учасниками справи, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено неповно чи неправильно, а, отже, і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За приписами частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням встановлених в цій справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Державної інспекції архітектури та містобудування України, рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, що є підставою для залишення його без змін.
Відповідно до статті 139 КАС України новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання повторно розглянути звернення, - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 у справі №640/2337/19, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя    Чуприна О.В.

Суддя       Попова О.Г.

Суддя      Говорун О.В.