Номер провадження: 22-ц/813/1162/26 
Справа № 509/1525/24
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання - Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області 19 листопада 2024 року 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

встановив:
У березні 2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів та стягнути з нього на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на навчання починаючи з 30.06.2021 року і до досягнення сином 23-х років.
Позов обґрунтовано тим, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 24 січня 2022 року з позивача на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на навчання в розмірі частки з усіх видів його заробітку до досягнення ОСОБА_4 , 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи з 13.09.2021 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5 . На утриманні позивача перебуває його мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою похилого віку, а 02 червня 2022 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_7 , яка періодично проходить лікування. При цьому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже є повнолітнім та має можливість працювати та навчатись.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 на навчання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини доходу (заробітку) платника аліментів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2024 року і до досягнення ОСОБА_4 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання, які підлягають стягненню на підставі виконавчого листа виданого Овідіопольським районним судом Одеської області по справі № 509/4790/21 виданого 10.08.2022 року.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 посилаючись на залишення судом першої інстанції поза увагою не доведення позивачем наявності підстав для зменшення раніше визначеного розміру аліментів, а зокрема, факту погіршення його матеріального стану, що призвело до помилкового висновку суду про задоволення позову з підстав наведених в оскаржуваному рішенні, тому просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
У судовому засіданні представник скаржниці ОСОБА_1 - адвокат Христюк Ю.Г. підтримала вимоги апеляційної скарги, надала пояснення за доводами скарги.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника скаржниці за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що наявність подій в житті позивача, а саме укладення шлюбу, смерть близьких родичів, проходження служби в ЗСУ, свідчить про те, що у позивача змінилось матеріальне положення та його сімейний стан.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду, зважаючи на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 24 січня 2022 року з позивача на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на навчання сина ОСОБА_8 в розмірі частки з усіх видів його заробітку до досягнення ОСОБА_4 , 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи з 13.09.2021 року. 
З 02 червня 2022 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі( ч.3 ст. 181 СК України).
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом ( ч.1 ст. 192 СК України).
Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
За ст.ст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц.
З огляду на вказане вище та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України, слід зробити висновок, що позивач посилаючись на вказані обставини, зокрема, щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року розмірі на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання останнього, у зв`язку з значним погіршенням його матеріального становища, мав довести суду ці обставини належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України, однак таких обставин суду позивачем не доведено. 
При цьому, колегія судів не погоджуючись із висновком суду першої інстанції про те, що укладення шлюбу, смерть близьких родичів, проходження служби в ЗСУ, свідчать про зміну матеріального стану позивача, зауважує, що зміна сімейного стану позивача, зокрема укладення шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Водночас, у порушення вимог ст. ст. 12, 77-81 ЦПК України, належними та допустимими доказами позивачем не доведено погіршення його матеріального стану.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).
При цьому колегія суддів зауважує, що непрацездатність матері позивача - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вислугою років, не свідчить про потребування останньою утримання, зокрема від позивача та фактичне його надання ОСОБА_2 . Крім цього, смерть батька позивача не вказує про значне погіршення матеріального становища останнього.
Факт перебування на утриманні позивача його дружини ОСОБА_7 не доведено.
Доказів на підтвердження погіршення матеріального становища позивача, що унеможливлює надання ним утримання сину у визначеному рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року розмірі на період навчання, суду не надано.
Отже, позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, що передбачені ст. 192 СК України, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів визначених судовим рішенням за позовом платника аліментів.
Ураховуючи викладене, колегія суддів виснує про невідоведеність позивачем підстав позову.
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" №2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
З огляду на викладене, колегія суддів виснує про відсутність підстав для задоволення позову та зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року, з 1/4 до 1/6 частин всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на навчання сина ОСОБА_8 .
Отже за встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про задоволення позову ОСОБА_2 з підстав наведених в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.2, 3 ч.1, абз.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , вказаних вище підстав.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області 19 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий        Ю.П.Лозко

Судді          О.Ю. Карташов

М.В. Назарова