П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/16398/25	

Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.,
повний текст судового рішення
складено 18.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУПФ) та просив:
- визнати протиправними дії ГУПФ що не відповідають вимогам ст.ст.43,63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-XII), щодо сплати з 01 лютого 2023 року пенсії ОСОБА_1 із обмеженням її максимальним розміром 20930 грн. і невиплаті до пенсії з 01.02.2023 року щомісячної доплати в розмірі 2000 грн., із врахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду в справі №420/15531/23 від 03.08.2023 року, рішення Одеського окружного адміністративного суду в справі №420/33122/23 від 29.12.2023 року , невиплаті до пенсії індексації за 2022 рік з 01.02.2023 року з коефіцієнтом 0.140 (ОСНП 17870,92) розмірі 2501,93 грн. та письмової відмови вих. 14474-12682/Д-02/8-1500/25 від 21.05.2025 року сплатити пенсію 01 лютого 2023 року в розмірі фактично нарахованої відповідачем суми: 36127,12 грн;
- зобов`язати ГУПФ сплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 лютого 2023 року в розмірі фактично нарахованої суми 36127,12 грн. з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), із врахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду в справі №420/33122/23 від 29.12.2023 року без обмеження підсумка пенсії максимальним розміром в сумі 20930 грн і з виплатою до пенсії з 01.02.2023 року щомісячної доплати в розмірі 2000 грн. із врахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду в справі №420/15531/23 від 03.08.2023 року, сплатити починаючи з 01.02.2023р. індексацію за 2022 рік із коефіцієнтом 0.140 (ОСНП 17870,92-) розмірі 2501,93 грн. та сплатити заборгованість, що виникла у зв`язку з перерахуванням пенсії на час ухвалення рішення судом сплатити заборгованість із врахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії ГУПФ щодо письмової відмови вих. 14474-12682/Д-02/8-1500/25 від 21.05.2025 року відновити нарахування та виплатити ОСОБА_1 до пенсії з 01.02.2023 року щомісячної доплати в розмірі 2000 грн, які не відповідають вимогам Закону №2262-XII (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-XII станом на 1 березня 2018 р вимог Постанови КМУ №713 від 14.07.2021 року “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб” (далі Постанова №713) та рішенню Одеського окружного адміністративного суду в справі №420/15531/23 від 03.08. 2023 року;
- зобов`язати ГУПФ відновити перерахування і сплатити ОСОБА_1 починаючи з 01.02.2023р. без обмеження будь-яким тимчасовим періодом щомісячну доплату в сумі: 2000 гривень до розміру пенсії визначеної відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-XII станом на 1 березня 2018 р., із врахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду в справі № 420/15531/23 від 03 .08. 2023 року із врахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії ГУПФ щодо письмової відмови вих. 14474-12682/Д-02/8- 1500/25 від 21.05.2025 року сплачувати до пенсії ОСОБА_1 індексацію за 2022 рік з 01.02.2023 року з коефіцієнтом 0.140(ОСНП 17870,92-) к розмірі 2501,93 грн;
- зобов`язати ГУПФ відновити нарахування та сплатити до пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.02.2023р. індексацію за 2022 рік із коефіцієнтом 0.140 (ОСНП 17870,92-) розмірі 2501,93 грн. та сплатити заборгованість, що виникла у зв`язку з перерахуванням пенсії на час ухвалення рішення судом із врахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії ГУПФ щодо письмової відмови вих. 14474-12682/Д-02/8- 1500/25 від 21.05.2025 року сплачувати до пенсії позивачу індексацію за 2023 рік з 01.03.2023 року з коефіцієнтом 0.197 (ОСНП 20372,86) в розмірі 1500, грн;
- зобов`язати ГУПФ відновити нарахування та сплатити до пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.03.2023р. індексацію за 2023 рік із коефіцієнтом 0.197 (ОСНП 20372,86) в розмірі 1500 грн. та сплатити заборгованість, що виникла у зв`язку з перерахуванням пенсії на час ухвалення рішення судом із врахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії ГУПФ, що не відповідають вимогам ст.ст.43,63 Закону №2262-XII щодо сплати з 01 січня 2025 року пенсії ОСОБА_1 з застосуванням обмежуючих коефіцієнтів передбачених Постановою КМУ “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану” від 03.01.2025 №1 (далі Постанова №1) із обмеженням її максимальним розміром: 28545,48 грн. та відмови вих. 10988-8569/Д-02/8-1500/25 від 18.04.2025 року сплачувати пенсію позивачу з 01 січня 2025 року в розмірі фактично нарахованої відповідачем суми 41327,85 грн;
- зобов`язати ГУПФ сплачувати ОСОБА_1 пенсію з 01 січня 2025 року в розмірі фактично нарахованої суми 47735,08 грн з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення , премії та індексації), без застосування обмежуючих коефіцієнтів передбачених Постановою № 1 і без обмеження підсумка пенсії 41327,85 грн. максимальним розміром в сумі 28545,48 грн та сплатити заборгованість, що виникла у зв`язку з перерахуванням пенсії на час ухвалення рішення судом із врахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії ГУПФ, що не відповідають вимогам ст.ст.43,63 Закону №2262-XII, щодо сплати з 01 березня 2025 року проіндексованої пенсії ОСОБА_1 з застосуванням обмежуючих коефіцієнтів передбачених Постановою №1 із обмеженням її максимальним розміром 25820,29 грн та відмови вих. 10988-8569/Д-02/8-1500/25 від 18.04.2025 року сплачувати проіндексовану пенсію ОСОБА_1 з 01 березня 2025 року в розмірі фактично нарахованої відповідачем суми 43202,85 грн;
- зобов`язати ГУПФ сплачувати ОСОБА_1 проіндексовану пенсію з 01 березня 2025 року в розмірі фактично нарахованої суми 43202,85 грн. з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення , премії та індексації), без застосування обмежуючих коефіцієнтів передбачених Постановою №1 і без обмеження підсумка пенсії 43202,85 грн. максимальним розміром в сумі 25820,29 грн. та сплатити заборгованість, що виникла у зв`язку з перерахуванням пенсії на час ухвалення рішення судом із врахуванням раніше виплачених сум;
- cтягнути з ГУПФ нараховану, але невиплачену з 01.01.2025 пенсію ОСОБА_1 з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів по день фактичної виплати відповідно до частини другої статті 55 Закону №2262-XII.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУПФ щодо припинення з 01 лютого 2023 року виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 16.02.2022 р. №118 „Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (Постанова №118).
Визнано протиправними дії ГУПФ щодо обмеження з 01.02.2023 року, з 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.03.2025 року, з 01.06.2025 року пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, а також щодо застосування коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених Постановою №1 при її перерахунку з 01.03.2025 року, з 01.06.2025 року.
Зобов`язано ГУПФ провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 року, з 01.02.2023 року, з 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.03.2025 року, з 01.06.2025 року без обмеження її максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” та Постановою №1 із урахуванням індексації пенсії, передбаченої Постановою №118.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог щодо ВА, а тому, з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію на підставі Закону №2262-ХІІ, яка призначена до 01.03.2018 року.
15.07.2021р. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/4575/21 здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення.
У виплаті щомісячної доплати на підставі Постанови №713 за заявою позивача від 23.01.2023р. після проведеного перерахунку відмовлено, оскільки пенсія збільшилась більше ніж на 2000,00 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 року по справі №420/15531/23, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії ГУПФ щодо відмови виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії згідно з Постановою №713, зобов`язано ГУПФ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 23.01.2023 року щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови №713, в повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум.
Також судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року по справі №420/33122/23, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії ГУПФ щодо обмеження з 01.03.2023 року пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, зобов`язано ГУПФ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням положень Постанови КМУ від 24.02.2023 №168 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (Постанова №168), та з урахуванням раніше виплачених сум.
Крім того, судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року по справі №420/18732/24, яке набрало законної сили, визнано протиправною відмову ГУПФ у здійсненні перерахунку пенсії як інваліду війни ОСОБА_1 з 01.03.2024 року шляхом обчислення підвищення пенсії на 25 відсотків у відповідності до Постанови КМУ “Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення” від 28.12.2011 року №1381 (Постанова №1381) виходячи з основного розміру пенсії 19798,67 грн. з урахуванням сум збільшення (індексації) пенсії у 2022, 2023, 2024 роках та без обмеження пенсії максимальним розміром, зобов`язано ГУПФ здійснити перерахунок пенсії як інваліду війни ОСОБА_1 з 01.03.2024 року у відповідності до Постанови №1381, шляхом збільшення на 25 відсотків основного розміру пенсії 19798,67 грн. з урахуванням проведеної індексації у 2022, 2023, 2024 роках та без обмеження пенсії максимальним розміром, та виплатити донараховану пенсію.
Також судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 року по справі №420/3418/25, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії ГУПФ щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 року на підставі довідки ОТЦК №ЮО94186 від 02.01.2025 року, зобов`язано ГУПФ провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 року на підставі довідки ОТЦК №ЮО94186 від 02.01.2025 року з урахуванням зазначених в ній складових та здійснити виплату донарахованих сум.
21.03.2025 року позивач звернувся до відповідача із зверненням, в якому просив перерахувати та сплачувати йому пенсію по інвалідності з 01 січня 2025 року в розмірі фактично нарахованої суми з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), без обмеження підсумку пенсії максимальним розміром та без застосування обмежувального коефіцієнта і виплатити суму боргу з 01.01.2025 року. 
У відповідь на заяву позивача від 21.03.2025 року №ВЕБ-15001-Ф-C-25-052062 ГУПФ складено листа від 18.04.2025 року №10988-8569/Д-02/8-1500/25, в якому зазначено, що оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 по справі №420/18732/24 було установлено з 01.03.2024 провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимального розміру, то розмір пенсії визначений на зазначену дату та становить 28545,48 грн. Також у листі зазначено, що у порядку інформаційної взаємодії з Міністерством у справах ветеранів 06.03.2025 та 26.03.2025 отримано відомості з Єдиного державного реєстру ветеранів війни – не відповідний статус, тому правові підстави для відміни понижуючих коефіцієнтів ОСОБА_1 відсутні.
28.04.2025 року позивач звернувся до відповідача із зверненням, з яким надав до відома та добровільного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/3418/25 від 20.03.2025 року.
У відповідь на заяву позивача від 28.04.2025 року № ВЕБ-15001-Ф-C-25-076773 ГУПФ складено листа від 21.05.2025 року 14474-12682/Д-02/8-1500/25, в якому зазначено, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 по справі №420/3418/25 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії. 
Як зазначено у листі, оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 по справі №420/18732/24 було здійснено перерахунок пенсії з 01.03.2024 без обмеження максимальним розміром, то доплата згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/3418/25 ОСОБА_1 відсутня. 
Таким чином, вказано Головним управлінням, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.
Судом встановлено, що 07.05.2025 року ГУПФ було проведено перерахунки пенсії позивача, зокрема:
- з 01.02.2023 року та її підсумок склав 36127,12 грн. (з вказаного протоколу про перерахунки пенсії, судом встановлено, що остаточний розмір пенсії ОСОБА_1 обмежено максимальним розміром та її підсумок склав 20930 грн);
- з 01.03.2023 року та її підсумок склав 36127,12 грн. (з вказаного протоколу про перерахунки пенсії, судом встановлено, що остаточний розмір пенсії ОСОБА_1 обмежено максимальним розміром та її підсумок склав 25471,68 грн);
- з 01.03.2024 року та її підсумок склав 41327,85 грн. (з вказаного протоколу про перерахунки пенсії, судом встановлено, що остаточний розмір пенсії ОСОБА_1 обмежено максимальним розміром та її підсумок склав 28545,48 грн);
Крім того судом встановлено, що 07.05.2025 року ГУПФ було проведено перерахунки пенсії позивача, зокрема:
- з 01.03.2025 року та її підсумок склав 43202,85 грн, який був обмежений максимальним розміром 28545,48 грн., а після застосуванням до цього розміру пенсії понижуючих коефіцієнтів почав становити 25820,23 грн;
- з 01.06.2025 року та її підсумок склав 43202,85 грн, який був обмежений максимальним розміром 28545,48 грн., а після застосуванням до цього розміру пенсії понижуючих коефіцієнтів почав становити 25820,29 грн.
При даних перерахунках відповідачем до складу пенсії ОСОБА_1 не було включено доплату у сумі 2000 грн згідно Постанови №713.
При перерахунку пенсії з 01.02.2023 року до її складу не було включено індексацію за 2022 рік, а при перерахунках пенсії з 01.03.2024 року, з 01.03.2025 року, з 01.06.2025 року – не включено індексацію за 2023 рік.
Вважаючи вищенаведені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що зміна умов чи норм пенсійного забезпечення (зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій) підзаконними нормативно-правовими актами є порушенням закону, тому відповідач зобов`язаний був виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром, тобто без застосування обмежувальних коефіцієнтів до відповідних сум перевищення.
Також суд зазначив, що з метою забезпечення у 2021-2023 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України щороку у межах бюджету Пенсійного фонду України визначав розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема у 2021 році цей показник становив 1,11 згідно із Постановою КМУ від 22 лютого 2021 року №127 “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році” (Постанова №127), у 2022 році - 1,14 згідно з Постановою №118, у 2023 році - 1,197 згідно з Постановою №168, а дії пенсійного органу щодо припинення виплати позивачу індексації пенсії, передбаченої Постановою №118 є протиправними.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон №2262-ХІІ.
Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до положень статті 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, умови і норми пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, визначаються виключно Законами №2262-ХІІ та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цих законів.
Обчислення пенсії особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ визначено розділом V (статті 43-47) Закону №2262-ХІІ, а виплата пенсій та «Порядок перерахунку пенсій» - розділами VII (статті 52-62) та VIII (статті 63-66) Закону №2262-ХІІ відповідно.
При цьому, 19.11.2024 прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» №4059-IX, який набрав чинності 01.01.2025 (далі Закон №4059-IX).
Статтею 46 Закону №4059-ІХ установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані), в тому числі відповідно до Закону №2262-ХІІ (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів статті 46 Закону №4059-IX, КМУ 03.01.2025 прийняв Постанову №1, якою визначено розміри і порядок застосування обмежувальних коефіцієнтів до спеціальних пенсій.
Пунктом 1 Постанови №1 встановлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані), в тому числі відповідно до Закону №2262-ХІІ (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Таким чином, Законом України «Про Державний бюджету України на 2025 рік» та Постановою №1 встановлено додаткові підстави (шляхом застосування коефіцієнтів) для обмеження розміру пенсій, призначених, зокрема, відповідно до положень Закону №2262-ХІІ, що прямо заборонено частиною 3 статті 1-1 Закону №2262-ХІІ.
Відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Відповідно до пунктів 1, 2 Постанови №209 установлено, що з 1 березня 2025 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою КМУ від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Порядок №124), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 Постанови №118, пункту 2 Постанови №168 та підпункту 1 пункту 2 Постанови №185 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2024 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
При цьому, пунктом 3 Постанови №209 передбачено, що у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 і підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;
розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень;
пенсії, перераховані відповідно до цієї постанови, виплачуються з урахуванням положень статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» і Постанови №1.
З позиції відповідача, позивачу на виконання Постанови №209 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2025, проте розмір пенсії після такого перерахунку перевищує максимальний розмір, визначений статтею 43 Закону №2262-ХІІ. Окрім того, виплата пенсії позивачу з 01.01.2025 здійснюється відповідно до статті 46 Закон №4059-IX та Постанови №1.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01.10.2011:
- внесені зміни в статтю 43 Закону №2262-ХІІ (підпункт 8 пункту 6 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI), зокрема частину 5 цієї статті викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність»;
- пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
З 01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII (далі Закон №911-VIII), відповідно до якого внесені зміни у частину 5 статті 43 шляхом доповнення реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 гривень». Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві положення» цього закону визначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.
У статті 43 Закону №2262-XII Законом України №1080-VIII від 12.04.2016 вносилися зміни (статтю 43 після частини 3 доповнено двома новими частинами), відповідно до яких зазначена частина 5 статті 43 Закону №2262-XII з 06.05.2016 (з дати набрання чинності Закону №1080-VIII) стала частиною 7, тобто відбулась зміна порядкового номеру частин статті, що регламентувала обчислення пенсій особам із числа військовослужбовців.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини зазначеного Рішення положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України рішенні №7-рп/2016 вирішив, зокрема, таке:
- визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення Закону №2262-XII зі змінами, а саме: частина 7 статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;
- положення частини 7 статті Закону №2262-XII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
При цьому, не зазнали змін та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, тобто є правовими нормами, які регулюють один предмет та прийняті для регулювання спірних правовідносин.
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, та Законом №3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначені норми неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, а також суперечать одна одній.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 Великою Палатою Верховного Суду, із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, викладено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Проте суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.
Застосування положень Закону №3668-VI щодо військовослужбовців фактично суперечить Рішенню Конституційного Суду України №7-рп/2016, яким встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.
З огляду на викладене, у даній справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.
У постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону №2262-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.
Як вже було зазначено судом раніше, пенсійним органом визначено розмір пенсійної виплати позивача 43202,85 грн., а з урахуванням обмеження максимальним розміром, розмір пенсії позивача склав 25820,29 гривень. При цьому, ГУПФ не було доведено обґрунтованості та, відповідно, правомірності власних дій щодо обмеження з 01.02.2023 року, з 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.03.2025 року, з 01.06.2025 року пенсії позивача максимальним розміром.
Стосовно частини позовних вимог щодо виплати індексації передбаченої Постановами №118 та №168, суд зазначає таке.
Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтями 4, 6 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування.
Таким чином, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії, зокрема військовослужбовцям.
Підстави для проведення індексації визначено статтею 4 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078 (Порядок №1078), за правилами пункту 4 якого частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Водночас, у зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15 лютого 2022 року було прийнято Закон України №2040-IX “Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства” (далі - Закон №2040-IX), яким, зокрема статтю 64 Закону №2262-ХІІ та частину п`яту статті 2 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” було викладено в новій редакції.
Так, частиною п`ятою статті 2 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” в редакції Закону №2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
При цьому, відповідно до статті 64 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону №2040-IX, яка застосовується з 1 березня 2022 року, у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.
Частиною другою статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в редакції Закону №2040-IX, яка застосовується з 1 березня 2022 року, визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Запровадивши Порядком №124 удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом №2262-ХІІ, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, незалежно від умов, з якими Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” пов`язував підстави для проведення індексації доходів, зокрема, пенсій (грошові доходи населення підлягали індексації лише у межах розміру прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення у разі перевищення величиною індексу споживчих цін порогу індексації, який установлювався в розмірі 103 відсотка).
З метою забезпечення у 2021-2023 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України щороку у межах бюджету Пенсійного фонду України визначав розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема у 2021 році цей показник становив 1,11 згідно із Постановою №127, у 2022 році - 1,14 згідно з Постановою №118, у 2023 році - 1,197 згідно з Постановою №168.
Водночас, у 2023 році розміри пенсій, призначених згідно із статтями 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ перераховуються із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з у розмірі 1,197 згідно з Постановою №168, а також з урахуванням збільшеного у попередньому році на коефіцієнт 1,14 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, передбаченого Постановою №118.
Так, за формулою обчислення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначеної Порядком №124 у 2023 році показник для забезпечення індексації пенсій, який здійснюється шляхом перерахунку раніше призначених пенсій через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, становив 19,71 % [показник зростання споживчих цін за попередній рік (26,6 %) + показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (12,82 %)]/2 (50 %, як зазначено в частині другій статті 42 Закону №1058-IV).
У зв`язку із цим, у 2023 році КМУ Постановою №168 визначив коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197, що відповідає формулі, визначеній Порядком №124 та, відповідно, повністю узгоджується із частинною другою статті 42 Закону №1058-IV, на виконання якої Уряду надано повноваження визначення розміру та порядку забезпечення індексації пенсії шляхом її перерахунку через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у межах бюджету Пенсійного фонду.
Водночас, оскільки абзацом третім пункту 2 Постанови № 168 передбачено, що якщо перерахунок пенсії особам здійснюється відповідно до Закону №2262-ХІІ у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом, а у даному випадку має місце саме таке підвищення, обумовлене збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до імперативних вимог абзацу 3 пункту 2 Постанови №168 коефіцієнт збільшення, передбачений пунктом 1 цієї Постанови, не застосовується. Тобто, виплата індексації, передбаченої Постановою №168, не нараховується з моменту перерахунку пенсії, пов`язаного із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.
З огляду на імперативні положення абзацу третього пункту 2 Постанови №182 Постанови №168, які вказують на те, що підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі перерахунку пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом, то перерахунок пенсії у зв`язку із зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на певний рік, що мало наслідком зміну розміру грошового забезпечення військовослужбовців (посадового окладу), є підставою для припинення виплати індексації в розмірі, передбаченому Постановою №168.
Суд акцентує увагу, що відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/3418/25 здійснено перерахунок пенсії позивача з підвищеного розміру грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, що підтверджується копіями протоколів перерахунку пенсії позивача наданими позивачем до позову.
Оскільки пенсія позивача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/3418/25 перераховувалася з підвищеного розміру грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, підстави для її індексації в силу приписів Постанови №168 відсутні.
В той же час, обставин проведення перерахунку пенсії позивача з підвищеного розміру грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року судом не встановлено.
Відповідно пунктом 2 Постанови №118 установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою №713.
Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2021 р. відповідно до Закону №2262-ХІІ, та перерахунку пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім перерахунків пенсії, що проводилися у період з 1 січня 2021 р. до 28 лютого 2022 р. за рішенням КМУ відповідно до частини четвертої статті 63 зазначеного Закону.
Отже, умовою за якої особа втрачає право на виплату індексації відповідно до вказаної постанови є перерахунок її пенсії, що проводилися у період з 1 січня 2021 р. до 28 лютого 2022 р. 
Положеннями Постанови №168 умов, які передбачаються припинення права на виплату вищевказаної індексації з підстав перерахунку пенсії у зв`язку із з підвищеного розміру грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, немає.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції щодо протиправності дій пенсійного органу щодо припинення виплати позивачу індексації пенсії, передбаченої Постановою №118.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Г.В. Семенюк