Справа № 485/1691/25
Провадження №2/485/20/26

РІШЕННЯ
іменем України

09 квітня 2026 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Бодрової О.П.,
за участі секретаря судового засідання – Літвінової Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості
установив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі – ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №736765200 від 08.01.2024 у сумі 9300,00 грн та понесених судових витрат.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 08.01.2024 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 736765200, на суму 9300,00 грн. Товариство виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір відступлення прав вимоги №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із ОСОБА_2 31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги №31/0724-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із ОСОБА_1 08 липня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір відступлення прав вимоги №08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із ОСОБА_1 . Відповідач, в свою чергу, умови кредитного договору не виконав, а тому має заборгованість у розмірі 38038,86 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту – 9300,00 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом – 28738,86 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «ФК «ЕЙС». У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 736765200 від 08.01.2024 у розмірі 38038,86 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
13 жовтня 2025 року від відповідача надійшов відзив, згідно якого останній вважав позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» такими, що не підтверджені належними доказами, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що позивач не надав до суду оригіналу кредитного договору, який підтверджує його волевиявлення на укладення договору та отримання грошових коштів. Надання копій без оригіналу або без електронного підтвердження не може вважатися належним доказом згідно зі ст. 76–78 ЦПК України. Позивач не довів, що саме йому належить право вимоги за цим договором. Наданий позивачем розрахунок не містить роз`яснення складових заборгованості — основного боргу, відсотків, штрафів та пені. Без чіткого та підтвердженого розрахунку неможливо перевірити його достовірність. Якщо кредит було отримано онлайн або в мікрофінансовій організації, позивач мав дотриматися вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо повного розкриття інформації про умови кредиту. Надання кредиту без письмового договору чи без підтвердження ознайомлення позичальника з умовами є підставою для визнання такого договору нікчемним /а.с.128-131/.
15 жовтня 2025 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, за якою останній зазначає, що заповненні Заявки на кредит Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Одноразовий персональний ідентифікатор - BWVT-2886 направлено відповідачу 08.01.2024 о 12:52:05 год на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів – НОМЕР_1 , одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 08.01.2024 о 12:52:50. Окрім того, посилався на постанови Верховного Суду від 04.12.2023 у справі №212/10457/21, від 31.08.2021 у справі № 233/1469/21, від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010. Разом з тим, представник позивача зазначив, що у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, наданий позивачем кредитний Договір № 736765200 від 08.01.2024 наданий до позовної заяви, є оригінальним документом. Розрахунки заборгованості повністю відповідають вимогам законодавства України, адже мають всі необхідні реквізити, не суперечать один одному та узгоджується з іншими письмовими доказами у справі. Нарахування процентів повністю узгоджується з кредитним договором, з умовами якого відповідач був ознайомлений та з якими погодився, підписавши кредитний договір. Окрім того, з урахуванням визначених строків дії договорів факторингу та додаткових угод до них, їх виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу їх дії. Реєстр боржників не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. Отже, відповідач не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договорів факторингу. На підставі викладеного, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до повного задоволення /а.с.132-146/. 
Інші процесуальні дії у справі
Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 11 вересня 2025 року позовну заяву прийняла до розгляду, відкрила провадження у справі та вирішила розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін /а.с.114-115/.
Позиції учасників справи
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином і своєчасно, у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином і своєчасно, про причини неявки суду не повідомив.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, суд зазначає таке.
Суд встановив, що 08 січня 2024 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір № 736765200, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора BWVT 08.01.2024 о 12:52:48. За вказаним договором відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмір 9300,00 грн /а.с.38-47/.
Окрім того, 08.01.2024 ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №736765200 від 08.01.2024, за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора 2886 08.01.2024 о 12:52:48 /а.с.36-37/.
Відповідно до п.2.3 договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 9300,00 грн 08.01.2024 (що є датою надання Кредиту). 
Згідно п.2.4. договору, другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим договором.
Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5167-80ХХ-ХХХХ-1243, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (п.5.1 договору).
Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 26.01.2024, а саме протягом 18 (вісімнадцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником (п.7.1 договору).
Відповідно до п.8.3 договору, протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом визначають наступним чином: за період від дати видачі Кредиту до 26.01.2024 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 233,60 (двісті тридцять три цілих шість десятих) відсотків річних, що становить 0,64 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі – Дисконтна процентна ставка); у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 26.01.2024 проценти нараховуються за ставкою 774,12 (сімсот сімдесят чотири цілих дванадцять сотих) відсотків річних, що становить 2,12 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі – Індивідуальна процента ставка). 
Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (п.8.4. договору).
Для суми Кредиту за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 18 (вісімнадцять) днів Дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 10371 грн 36 коп. (десять тисяч триста сімдесят одна грн. тридцять шість коп.) та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 1071 грн 36 коп. та суму Кредиту у розмірі 9300 грн 00 коп. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 812,45 % річних, при цьому загальна вартість першого Траншу за Кредитом у процентному вираженні за строк Дисконтного періоду складає 111,52 % від суми першого Траншу (п.8.8. договору).
Відповідно до платіжного доручення №0bff73c3-e6a2-4a1a-9da6-f9be3cdc77f7 від 08.01.2024, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , кошти у сумі 9300,00 грн, призначення платежу - Переказ коштів згідно договору № 736765200 від 08.01.2024, ОСОБА_4 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. Наведене узгоджується з довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №736765200/23052025/Э від 23.05.2025/а.с.11,97/.
Згідно довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», акцепт оферти позичальником здійснено 08.01.2024 о 12:52:50 одноразовим ідентифікатором BWVT-2886.
За даними виписки з особового рахунку за кредитним договором №736765200, розрахунками заборгованості, станом на 31.07.2025 заборгованість ОСОБА_1 складає 38038,86 грн, з яких: прострочене тіло – 9300,00 грн; прострочені відсотки – 28738,86 грн /а.с.55-57/.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, а також додаткову угоду №19 від 28.11.2019 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, додаткову угоду №27 від 31.12.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, додаткову угоду №31 від 31.12.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, додаткову угоду №32 від 31.12.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, що підтверджено даними витягу з реєстру прав вимоги №273 від 27.02.2024.
31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №31/0724-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, що підтверджено даними витягу з реєстру прав вимоги №1 від 31.07.2024. 
08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило для ТОВ «ФК «ЕЙС» належне йому право вимоги до відповідача. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025, а також витягу з реєстру боржників від 08.07.2025, ТОВ «ФК «Ейс»» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 38038,86 грн.
Згідно листа АТ «Ощадбанк» №46/12-11/120640/2025/БТ від 18.09.2025, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано платіжну карту № НОМЕР_4 . За даними виписки за поточними рахункам клієнта за період з 08.01.2024 по 13.01.2024, 08 січня 2024 року ОСОБА_1 зараховано 9300,00 грн. Окрім того, на підтвердження даного зарахування грошових коштів, долучено платіжну інструкцію №1477467124615 від 09.01.2024 /а.с.153-159/.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань.
Щодо укладення кредитного договору, оригіналу кредитного договору
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.
Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).
При цьому, на виконання вимог ч.1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Із вказаних норм права та із аналізу письмових доказів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування.
Протилежного відповідач не довів, належних та допустимих доказів на спростування факту укладення кредитного договору суду не надав.
Кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Доводи відповідача про те, що оригінал кредитного договору позивачем не був наданий, докази підписання договору обома сторонами електронними підписами у справі відсутні, суд вважає необґрунтованими.
У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 у справі № 914/1003/21 зазначено, що «паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 в справі № 916/3027/21 зроблено висновок, що «подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.
Сумніваючись у достовірності копії, суди мають керуватись тим, що сумніви мають бути обґрунтованими та об`єктивними, та не можуть бути усунені іншими допустимими доказами у справі.
У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа (частина друга статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Відповідачем не наведено достатнього обґрунтування в чому саме полягають обґрунтовані сумніви відповідача наданим позивачем доказам, а також ту обставину, що ці сумніви не можуть бути усунені.
Не є порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронних доказів за наявності в матеріалах справи паперових копії цих доказів за відсутності обґрунтованих сумнів у їх відповідності оригіналу (постанова ВС від 28.04.2021 по справі № 234/7160/20).
Щодо переходу до позивача права вимоги за кредитним договором
Згідно із ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Суд зауважує, що наявні в матеріалах справи документи та їх копії, а саме: договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», додаткова угода №19 від 28.11.2019 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, додаткова угода №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, додаткова угода №27 від 31.12.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, додаткова угода №31 від 31.12.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, додаткова угода №32 від 31.12.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, витяг з реєстру прав вимоги №273 від 27.02.2024 за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно реєстру прав вимоги №273 від 27.01.2024, акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2024 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги №273 від 27.02.2024 за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, договір факторингу №31/0724-01 від 31 липня 2024 року, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», витяг з реєстру прав вимоги №1 від 31.07.2024 за договором факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024, платіжна інструкція в національній валюті №7075 від 05.08.2024, договір факторингу №08/07/25-Е від 08 липня 2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025, витяг з реєстру боржників від 08.07.2025 до Договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025, платіжна інструкція в національній валюті №297 від 17 липня 2025 року, платіжна інструкція в національній валюті №316 від 12 серпня 2025 року, платіжна інструкція в національній валюті №319 від 13 серпня 2025 року, є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.
В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору.
Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін.
Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №273 від 27.02.2024 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 17811,36 грн.
Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки, з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
Тобто, право вимоги за кредитним № 736765200 від 08.01.2024 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 27.02.2024, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 273.
Відповідно до п.5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.
31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01.
Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору.
08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників.
Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.
Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 38038,86 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 та платіжними інструкціями №297 від 17.07.2025, №316 від 12.08.2025, №319 від 13.08.2025, які свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу.
Таким чином, враховуючи, що чинним законодавством передбачена можливість передачі майбутньої вимоги, а в спірному випадку умовами договору визначено порядок переходу такої вимоги на підставі вказаного акту прийому-передачі та реєстру боржників, які датовані пізнішою датою ніж сам договір факторингу (в частині договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018), але індивідуалізовані належним чином, тому в позивача виникло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором.
Щодо нарахованих процентів
У частині третій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Така компенсація може застосовуватися у випадку невиконання зобов`язання, однак не може застосовуватися за відсутності факту прострочення боржником виконання свого зобов`язання.
Разом з тим, проценти відповідно до статтей 1048, 1056-1 ЦК України є платою за користування кредитними коштами та нараховуються в межах строку дії кредитного договору незалежно від його виконання.
Оскільки нараховані, відповідно до статтей 1048, 1056-1 ЦК України, проценти за користування кредитом не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», на думку суду відсутні підстави для визнання умов кредитного договору в частині передбачених відсотків за користування кредитом, несправедливими.
Крім того, підписуючи договори, відповідач погодився з розміром відсотків за користування кредитними коштами, які передбачені умовами цих договорів.
Частина п`ята статті 18 Закону України «Про захист прав споживачі» містить посилання на те, що положення договору, яке визнано несправедливим, включаючи ціну договору, може бути змінено або визнано недійсним. Отже, вказана норма законодавства передбачає наявність окремої вимоги споживача про визнання недійсною умови договору з підстав її несправедливості.
Відповідачем не пред`явлено вимоги про визнання умов кредитних договорів недійсними, в тому числі щодо встановлення розміру процентної ставки.
Суд також бере до уваги, що відповідач на спростування заборгованості нарахованих процентів не надав суду іншого належного розрахунку, який відрізнявся б від наданого позивачем, виходячи з умов кредитного договору.
З огляду на наведене, умови кредитних договорів не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.
Таким чином, сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами, конкретні умови кредитування, відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання за договором, вимоги позивача про стягнення заборгованості у заявленому розмірі знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.
Отже, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у частині 3 статті 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно наданої копії договору про надання правничої допомоги №11/08/25-01 від 11 серпня 2025 року, укладеного з Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та копії протоколу погодження вартості послуг до нього; копії Додаткової Угоди №25770742665 від 11 липня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги №11/08/25-01 від 11 серпня 2025 року, зокрема якою передбачено надання юридичної допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , встановлено, що сторони обумовили надання юридичних послуг.
Так, згідно акту прийому-передачі наданих послуг, витрати на професійну правничу допомогу по даній справі складаються з: вивчення матеріалів справи 2 год - 1000 грн, складання позовної заяви 2 год - 5000 грн, підготовка адвокатського запиту 1 год – 500,00 грн, підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год – 500,00 грн, загальна вартість наданих послуг – 7000 грн.
Відповідно до частини 1, 4 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У п.268. рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (Заява № 19336/04) суд зазначив, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У відповідності до ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги не заявлено.
За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнала, виконані адвокатом роботи не є складними та потребують не значних затрат часу, враховуючи зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо розподілу судових витрат
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Враховуючи вищенаведене, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.10,18, 23, 76, 142, 279, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Задовольнити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №736765200 від 08.01.2024 у загальній сумі 38038,86 грн (тридцять вісім тисяч тридцять вісім гривень вісімдесят шість копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» понесені судові витрати у розмірі 6422,40 (шість тисяч чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) грн, які складаються із витрат зі сплати судового збору – 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та витрат на професійну правничу допомогу – 4000 (чотири тисячі) грн.
У решті витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 09 квітня 2026 року.

Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: 02090, м. Київ, вул.Алматинська, буд.8, офіс 310а, код ЄДРПОУ 42986956.

Відповідач:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя          О.П.Бодрова