Справа № 686/36108/25
Провадження № 2/686/573/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Заочне 
10 березня 2026 рік        м. Хмельницький 
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючого – судді Колієва С.А.,
при секретарі – Кучерук Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, - 
встановив:
У грудні 2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» (далі ТОВ «УФО») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4364106 (далі кредитний договір), за яким ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит у розмірі 2000 грн, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти у порядку та розміру, визначених договором. 23.09.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Українські фінансові операції» був укладений договір факторингу № 23/09/2024 за умовами якого ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4364106.
ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором. Заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 20 000,00 гривень і складається з: 2 000,00 гривень – заборгованість по тілу кредит та 18 000,00 гривень заборгованість за відсотками.
За таких обставин ТОВ «Українські фінансові операції» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 20 000,00 гривень заборгованості за кредитним договором, а також понесені витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 гривень.
В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав, наполягав на його задоволенні.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила. Відзив на позов не подала.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних матеріалів.
Фактичні обставини встановлені судом.
06 лютого 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір № 4364106, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати ОСОБА_1 на умовах строковості, зворотності, платності кредит у розмірі 2 000,00 гривень, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (пункт 1.2 договору).
Пунктами 1.3, 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 360 днів, процентна ставка за користування кредитом – 2,5% в день від суми кредиту – стандартна процентна ставка, яка застосовується в межах всього строку кредиту. Періодичність сплати процентів – кожні 30 днів.
Кредитний договір укладений сторонами дистанційно та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 87927).
У день укладення кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало кредитні кошти у сумі 2 000,00 на указаний ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 .
23 вересня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір відступлення прав вимог №23/09/2024, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило позивачу своє право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому, до боржників за рядом договорів, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4364106 від 29.11.2023 року. Згідно представленого витягу з реєстру боржників, який є Додатком №1 до Договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 року під порядковим номером 2631 вказана ОСОБА_1 кредитний договір № 4364106.
Згідно з поданим ТОВ «Українські фінансові операції» розрахунком заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 4364106 від 29.11.2023 року становить 20 000,00 гривень і складається з: 2 000,00 гривень – заборгованість по тілу кредит та 18 000,00 гривень заборгованість за відсотками (11 550,00 грн. за період до 23.09.2024 року та 6450,00 грн. ха період з 24.09.2024 року по 30.01.2025 рік).
Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.
а) щодо правовідносин сторін
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що 06.02.2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Лінеура-Україна» в електронній формі відповідний кредитний договір, за умовами якого вказана фінансова компанія перераховувала на рахунок відповідачки кредитні кошти у загальному розмірі 2 000,00 гривень, а та зобов`язалася повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором. 
У подальшому вказана фінансова компанія відступило ТОВ «Українські фінансові операції» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування кредитом у повному обсязі.
Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню.
Відповідно до представленого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 4364106 від 29.11.2023 року становить 20 000,00 гривень і складається з: 2 000,00 гривень – заборгованість по тілу кредит та 18 000,00 гривень заборгованість за відсотками (11 550,00 грн. за період до 23.09.2024 року та 6450,00 грн. за період з 24.09.2024 року по 30.01.2025 рік).
Вказаний розрахунок заборгованості відповідає умовам укладеного кредитного договору, доказів на його спростування матеріали справи не містять.
Водночас суд зазначає наступне.
Однією з основних засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Преамбулою Закону №1023-ХІІ встановлено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договорує несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини та виборі контрагента, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Умовами кредитного договору може бути встановлена плата позичальника за користування кредитними коштами (проценти), її розмір і порядок внесення боржником. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору, відповідно до яких фінансовим установам забороняється встановлювати для споживачів непропорційно великі суми компенсації.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23 виснував, що під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
ТОВ «УФО» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти у розмірі 18 000,00 гривень, які обчислені з розрахунку 2,5% у день від суми кредиту, що у дев`ять разів перевищує розмір неповернутого кредиту (2 000,00 гривень).
Відтак на переконання суду, заявлений до стягнення розмір боргу не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а тому розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УФО» процентів слід зменшити до 2000,00 грн.
З огляду на викладене поданий ТОВ «УФО» позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4364106 від 29.11.2023 року у розмірі 4000,00 гривень, з яких 2000,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту та 2000,00 гривень – заборгованість за процентами.
Щодо розподілу судових витрат.
Приписами частин 1 та 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.ст. 15, 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом ч.ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до приписів частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у справі згідно з договором про надання правової допомоги № 01/08/2024 від 01.08.2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» надавалася адвокатом Дідухом Є.О. свідоцтво серія КС № 5972/10. Згідно акту №4364106 прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 року загальна вартість наданих послуг адвокатом за правову допомогу у суді першої інстанції складає 10000 грн. 
ОСОБА_1 не подавала заяву щодо неспівмірності понесених судових витрат зі складністю справи тощо.
Відтак, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» понесені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. (4000,00 грн. * 10 000,00 грн. / 20 000,00 грн. ), а також судовий збір у сумі 484,48 гривень (4000,00 грн. * 2422,40 грн. / 20 000,00 грн.)
Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором кредиту № 4364106 від 06.02.2024 року у сумі 4000,00 гривень, а також судовий збір у сумі 484,48 гривень та 2000,00 гривень витрат на правову допомогу, а усього 6484,48 гривень.
В решті у задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», ЄДРПОУ 40966896, місце знаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, буд.40.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 10.03.2026 року. 

Суддя: