ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/8284/25
Номер провадження 22-ц/818/587/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Савенка М.Є.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 07 липня 2025 року в складі судді Довготько Т.М. по справі № 643/8284/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про стягнення надміру виплаченої пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року Головное управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» (далі – КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи») про стягнення надміру виплаченої пенсії.
Позов мотивовано тим, що з 03 липня 2024 року ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував пенсію по інвалідності II групи, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон №1058). 
Виплата пенсії припинена на підставі довідки Харківської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 26 грудня 2024 року № 166 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 03 липня 2024 року. 
Листом від 13 березня 2025 року № 2000-0308-8/39749 відповідача повідомлено про призупинення виплати пенсії у зв`язку зі скасуванням II групи інвалідності та запропоновано внести помилково виплачену пенсію у розмірі 33201 грн 03 коп.
Проте, вказані кошти позивачу добровільно не відшкодовано, у зв`язку з чим - ГУ ПФУ в Харківській області просило стягнути з ОСОБА_1 переплату пенсії в розмірі 33201,03 грн та витрати з судового збору.
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 07 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а тому виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню. На вказане судове рішення 04 серпня 2025 року ГУ ПФУ в Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку із надходженням до ГУ ПФУ в Харківській області довідки, виданої Харківською обласною адміністрацією Департаментом охорони здоров`я “Обласний центр медико-соціальної експертизи” від 26 грудня 2024 року № 166 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 03 липня 2024 року відповідачу припинено виплату пенсії та скасоване рішення про призначення пенсії по інвалідності, що є підставою для повернення зайво виплаченої пенсії у розмірі 33201, 03 грн.
29 вересня 2025 року КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого направлення на МСЕК ОСОБА_1 було фальсифіковане, а діагноз не підтверджений і не відповідав критеріям встановлення інвалідності «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317. За результатами проведеної експертизи рішення міжрайонної Слобідської медикосоціальної експертної комісії від 03 липня 2024 року було визнано таким, що прийняте необґрунтовано і скасоване.
03 липня 2024 року ОСОБА_1 був вперше оглянутий міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією і визнаний особою з інвалідністю другої групи загального захворювання строком на 1 рік. 03 жовтня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2024 року, справа № 761/36001/24, в межах кримінального провадження за № 22023220000001560 від 30 листопада 2023 року проведено обшук в міжрайонній Слобідській МСЕК.
Під час слідчих дій виявлені документи з ознаками фальсифікації медичних документів ОСОБА_1 . В ході досудового розслідування встановлено, що міжрайонною Слобідською МСЕК в 2022-2024 роках оглянуто та встановлено відповідні групи інвалідності громадянам за направленням (формою № 088/0) лікарсько-консультативної комісії КП «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чугуївської міської ради Харківської області, «Направлення на МСЕК» (форма № 088/0) складені та видані не уповноваженими на складання та видачу даних документів особами. Встановлено, що в період з 2022-2024 років міжрайонною Слобідською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» порушено порядок представлення хворих на МСЕК, безпідставно оглянуто хворих та в зв`язку з чим безпідставно встановлено групи інвалідності особам. 
Направлення на медико-соціальну експертну комісію (за формою № 088/0) ОСОБА_1 сформовано КП «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» особами, які не були працівниками КП «Чугуївський міський центр первинної медикосоціальної допомоги». Згідно з наказом № 16 від 04 січня року 2022 "Про організацію експертизи тимчасової непрацездатності в КП "Чугуївський міський ЦПМСД в 2022 році" у ЛКК КП «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» відсутні повноваження щодо направлень хворих на МСЕК. ОСОБА_1 за адресою проживання (м. Харків, Салтівський район) повинен був оглядатись міжрайонною Московською медико-соціальною експертною комісією, однак, не будучи мешканцем м. Чугуїв або Чугуївської територіальної громади, направлявся ЛКК КП «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» не на міжрайонну Чугуївську медико-соціальну експертну комісію, як того вимагав наказ Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медикосоціальної експертизи» № 61 від 18 грудня 2015 року, а на міжрайонну Слобідську медикосоціальну експертну комісію.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Харківській області на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 07 липня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності II групи з 03 липня 2024 року, яка була призначена на підставі заяви від 29 липня 2024 року за №10178, виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААГ № 953811 від 03 липня 2024 року, виданої районною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова.
Відповідно до копії довідки виданої Харківською обласною державною адміністрацією Департаментом охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 26 грудня 2024 року № 166 ОСОБА_1 не визнано особою з інвалідністю з 03 липня 2024 року (а.с. 10).
Рішенням відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 203040021087 від 07 березня 2025 року припинено виплату пенсії та скасоване рішення від 05 серпня 2024 за № 203040021087 про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 підпунктів 1, 5 статі 49 Закону №1058 (а.с. 8-9)
Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30 травня 2025 року, ОСОБА_1 за період з липня 2024 по лютий 2025 отримав пенсію по інвалідності у загальному розмірі 33201 грн 03 коп.(а.с. 30).
Листом від 13 березня 2025 року № 2000-0308-8/39749 відповідача повідомлено про те, що за період з 03 липня 2024 року по 28 лютого 2025 року йому було зайво виплачено пенсію у розмірі 33201 грн 03 коп. та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія (а.с. 12).
За частиною 2 статі 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1 ст. 4Закону №1058).
Відповідно до ст. 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б)загального захворювання ( втому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі за текстом Порядок № 22-1).
У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи.
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1).
Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону № 1058-ІV у разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи. Частиною 3 ст. 35 Закону № 1058-ІV визначено, що у разі якщо строк оцінювання повсякденного функціонування особи пропущено особою з інвалідністю з поважних причин або у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності поновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не більш як за три роки, якщо експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визнає її за цей період особою з інвалідністю.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25 листопада 2014 року).
Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом.
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності II групи з 03 липня 2024 року, яка була призначена на підставі заяви від 29 липня 2024 року за № 10178, виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААГ № 953811 від 03 липня 2024 року, виданої районною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова.
Матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та виплату пенсії, здійснено внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними доказами зловживань з боку відповідача чи подання ним недостовірних даних, у зв`язку з чим підстави для стягнення сплачених сум пенсії відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 07 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

М.Є. Савенко