Справа № 450/5536/25  Провадження № 3/450/245/26 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- 
В С Т А Н О В И В :
15.11.2025 року о 05 год. 13 хв. в с.Пасіки-Зубрицькі, вул.Дорожня, 79, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та у медичному закладі відмовився згідно чинного законодавства. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення заперечив. Вказав, що 15.11.2025 року їхав до м.Львів та стояв на автобусній зупинці в с.Лани, біля нього зупинився автомобіль і водій запропонував його підвезти. Водія знав з вигляду як мешканця села Михайло. Пізніше водій зупинився і пішов на заправку в туалет. В цей час до автомобіля підійшов працівник поліції та попросив показати військово-обліковий документ. ОСОБА_1 перелякався. Пізніше працівник поліції неодноразово запитував ОСОБА_1 чи він пив алкогольні напої. Та запропонував продути прилад Драгер. ОСОБА_1 вказував, що він не являється водієм та відмовлявся продути Драгер. Працівник поліції вмовляв його приблизно 10 хв, а пізніше сказав, що він має відмовитись від огляду під відеозапис З другої спроби працівник поліції записав відео, яке долучено до матеріалів справи. Вважає, що його змусили працівники поліції записати дане відео. Під час спілкування ОСОБА_1 з працівникам поліції водій транспортного засобу не підходив до них. Вказав, що йому відомо, що він не досяг віку, з якого особи підлягають мобілізації. Підтримав клопотання, подане його представником про закриття провадження.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – Клострейх О.В. заперечила вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з підстав, зазначених у письмовому клопотанні. Представник подала письмове клопотання про закриття провадження у справі, в якому просила закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
У клопотанні вказала, що відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Якщо ж поліцейський не представився, не пред`явив службове посвідчення, чи не повідомляє конкретні підстави зупинки з перелічених у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», він не має права надавати водієві подальші вказівки щодо пред`явлення документів чи проведення огляду. Із долученого відеозапису неможливо встановити першочергову причину зупинки. 
Зазначає, що ОСОБА_1 у даних відносинах не має правового статусу водія, а отже не є суб`єктом адміністративного правопорушення. Враховуючи відсутність факту керування транспортним засобом, відсутнє об`єктивна сторона юридичного складу даного правопорушення. Відео повинно відображати сам факт вчинення правопорушення та факт руху, керування та зупинки транспортного засобу, а не складання матеріалів справи. Про це йдеться у рішенні Верховного суду у справі № 216/5226/16а. Жодних доказів того, що ОСОБА_1 є водієм та керує транспортним засобом суду не надано. Отже огляду підлягають виключно водії транспортних засобів, яким ОСОБА_1 не є, оскільки не використовував жоден автомобіль як водій за його прямим призначенням та своїми діями не приводив його в рух. Таким чином пропозиція поліцейських пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння виходить поза межі їх компетенції та не відповідає закону.
Вказує про наявність ознак навіювання або психологічного тиску з боку поліцейських. У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції підійшовши до нього запитали де водій, а потім запитали ОСОБА_1 про військово-облікові документи, та останній такі показав, після чого сказали, що ОСОБА_1 має пройти огляд на стан сп`яніння, інакше поїде в ТЦК, почали здійснювати на нього психологічний тиск. Тому в даній справі наявні обставини, що свідчать про упередженість та недобровільність відмови клієнта від проходження огляду.
Окрім того зазначає, шо поліцейські пропонують пройти огляд без жодних на це підстав. Пропозиція огляду та результати такого огляду на місці є недійсними. В матеріалах прави містяться неналежний відеозапис, тобто який повністю не відображає всієї картини подій, що стали підставою для складання протоколу. На відео відсутня зупинка транспортного засобу, факт керування, першочергове спілкування, складання матеріалів справи, оголошення протоколу. Даний факт є порушенням ст.266 КУпАП та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. На підставі викладеного просила закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, приходжу до наступного висновку.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стосовно покликань правопорушника та його представника про те, що до матеріалів справи не надано доказів про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, суд зазначає наступне: 
На відеозаписі о 05год 14хв зафіксовано як працівник поліції запитує ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом і ОСОБА_1 підтверджує, що він керував транспортним засобом Volkswagen Transporter. На запитання працівника поліції куди він їхав, ОСОБА_1 відповідає, що їхав з с.Лани до м.Львова. 
Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 жодного разу не вказує, що він не керував транспортним засобом. 
Таким чином представлені відеозаписи спростовують твердження ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом.
Відповідно до ч.2 ст.266 КупАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
З представленого відеозапису вбачається, що працівником поліції було повідомлено водія ОСОБА_1 про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, або у медичному закладі та ОСОБА_1 від такого відмовився. Після чого працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що ним буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, запитує чи ОСОБА_1 буде отримувати протокол та останній відмовився. Відтак, не заслуговують на увагу покликання представника ОСОБА_1 , що долучені відеозаписи є неповними.
Доводи захисника що поліцейські без поважних причин зупинили транспортний засіб та безпідставно вимагали пройти відповідний огляд, суддя відхиляє як безпідставні, з огляду на таке.
У рапорті від 15.11.2025р. інспектора поліції зазначено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на підставі п.3 ст.35 Закону України «Про національну поліцію».
Окрім того Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан, який в подальшому продовжено і діє дотепер.
Відповідно до п. 3 Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Згідно з п. 5, 6, 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:
- запроваджувати, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;
- встановлювати, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;
- перевіряти, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
Згідно вимог п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція, відповідно до покладених на неї завдань, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, приходжу до висновку, про те, що ОСОБА_1 , порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 513564 від 15.11.2025р., актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 15.11.2025р.; відеозаписом, рапортом від 15.11.2025р. інспектора поліції, у якому зазначено обставини складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відеозаписом.
Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тому враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи представника наведенні в клопотанні та запереченні є формальними і жодним чином не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 , а також не спростовують наявних у справі доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доказів чинення будь-якого тиску на ОСОБА_1 з боку працівників поліції матеріали справи не містять та стороною ОСОБА_1 не надано.
Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 , слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.
Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя,- 
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665, 60 гривень судового збору.
Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя	Н.  Б.  Добош