Справа № 344/1298/26 
Провадження № 22-ц/4808/789/26 
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої   Пнівчук О. В.,
суддів:   Девляшевського В. А., Томин О. О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2026 року, у складі судді Бородовського С. О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту,
в с т а н о в и в:
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду із позовом до головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту. 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2026 року, з урахуванням ухвали суду від 20 березня 2026 року про виправлення описки, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту передано за підсудністю до Перемишлянського районного суду Львівської області.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, не врахував правову природу заявлених вимог.
Вважає, що предметом позову є усунення незаконного обмеження права власності, а саме припинення арешту, накладеного в межах кримінальної справи за правилами КПК 1960 року, яка згодом була закрита, проте арешт державним органом не скасовано.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц, вказувала, що після закриття кримінальної справи арешт майна втрачає кримінально процесуальний характер, а вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності, є способом захисту цього права та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд першої інстанції помилково ототожнив перелік об`єктів, на які поширюється один і той самий арешт, із самим предметом спору. Вважає, що конкретизація майна в позовній заяві має виключно ідентифікуюче та виконавче значення – для того, щоб судове рішення було визначеним і підлягало виконанню.
Зазначає, що оскаржуваною ухвалою справу передано до Львівського районного суду Львівської області. Водночас у чинній системі судоустрою України такий суд не ідентифікується як діючий місцевий загальний суд.
Після постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виніс ухвалу про виправлення описки, якою замінив у резолютивній частині первісної ухвали назву суду, до якого передається справа, із «Львівського районного суду Львівської області» на «Перемишлянський районний суд Львівської області». Вважає, що зазначена ухвала не усуває порушення, допущені судом першої інстанції.
Зазначає, що зазначені у позові об`єкти нерухомого майна не знаходиться в межах територіальної юрисдикції Перемишлянського районного суду Львівської області.
Просить скасувати ухвалу суду та направити матеріали справи до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області для продовження розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.
З огляду на категорію справи, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав. 
Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.
Передаючи справу до Перемишлянського районного суду Львівської області для розгляду за підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, а майно позивача знаходиться в с. Смереків Львівського району Львівської області.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.
Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.
Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.
Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.
Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.
Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).
Стаття 30 ЦПК України передбачає виключну підсудність справ.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Позивачем заявлено вимогу про звільнення нерухомого майна з-під арешту. 
Судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем Інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 на праві приватної власності належать такі об`єкти нерухомого майна: 1) об`єкт речових прав 3216077746060 закінчений будівництвом об`єкт приміщення (група приміщень) 01.2402510.4977540.20221116.79.3102.14 Загальна площа (кв.м): 50.7, Львівська обл., м. Львів, вулиця Мікльоша К., будинок 20-А, приміщення 1006В; 2) об`єкт речових прав 3192421946227 земельна ділянка 4622788500:01:003:0045 Площа (га): 0.2846; 3) об`єкт речових прав 3191888446227 земельна ділянка 4622788500:02:000:0110 Площа (га): 0.7252; 4) об`єкт речових прав 2825102246060 закінчений будівництвом об`єкт житловий будинок Загальна площа (кв.м): 83.9, житлова площа (кв.м): 52.5, Опис: позначений на плані літерою А-1, складається із трьох житлових кімнат та кухні. До будинку належать господарські будівлі та споруди: Б – літня кухня - сарай; В – вбиральня; Г – погріб; № 1 – ворота; № 2 – хвіртка; № 3 – огорожа; К - колодязь АДРЕСА_1 .
Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19 липня 2020 року, у Львівській області утворено Львівський район (з адміністративним центром у місті Львів) у складі територій Бібрської міської, Великолюбінської селищної, Глинянської міської, Городоцької міської, Давидівської сільської, Добросинсько-Магерівської селищної, Жовківської міської, Жовтанецької сільської, Зимноводівської сільської, Кам`янка-Бузької міської, Комарнівської міської, Куликівської селищної, Львівської міської, Мурованської сільської, Новояричівської селищної, Оброшинської сільської, Перемишлянської міської, Підберізцівської сільської, Пустомитівської міської, Рава-Руської міської, Сокільницької сільської, Солонківської сільської, Щирецької селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 № 718 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області» Смереківська територіальна громада увійшла до складу Куликівської селищної територіальної громади Львівського району Львівської області.
Відповідно до п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.
Таким чином, заявлені вимоги підлягають розгляду замісцезнаходженням основного майна, про зняття арешту з якого просить позивач.
Оскільки вказане майно знаходиться в с. Смереків Львівського району Львівської області, то справа відноситься до територіальної підсудності до Жовківського районного суду Львівської області.
Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини першої статті 31 ЦПК України).
За змістом статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Доводи апеляційної скарги про те, що спір виник з підстав накладення арешту на невизначене нерухоме майно позивача, накладеного постановою б/н від 06.04.2012 старшого слідчого в ОВС СУ УЦМВС України в Івано-Франківській області у межах кримінальної справи №328824, відтак підсудний Івано-Франківському міському суду є необґрунтованими, оскільки правила виключної підсудності унеможливлюють застосування при пред`явленні позову норм інших видів підсудності загальної, альтернативної, договірної і підсудності пов`язаних між собою вимог. У разі конкуренції правил підсудності, повинні застосовуватися правила виключної підсудності.
Суд першої інстанції вищезазначених обставин не врахував та дійшов помилкового висновку про передачу справи до Перемишлянського районного суду Львівської області.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України). 
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до Жовківського районного суду Львівської області.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2026 року від 15 вересня 2025 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту направити для розгляду до Жовківського районного суду Львівської області. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча       О. В. Пнівчук
Судді:        В. А. Девляшевський
О. О. Томин