Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року Справа№200/5597/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28.07.2025 через систему "Електронний суд" до Донецького окружного ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернувся через систему “Електронний Суд” до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність, що полягала в не нарахуванні на невиплаті одноразової додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань за періоди з 01.04.2024 по 22.04.2024 (включно), з 23.04.2024 по 14.07.2024 (включно), з 02.08.2024 по 06.08.2024 (включно), з 10.08.2024 по 01.09.2024 (включно); зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань за періоди з 01.04.2024 по 22.04.2024 (включно), з 23.04.2024 по 14.07.2024 (включно), з 02.08.2024 по 06.08.2024 (включно), з 10.08.2024 по 01.09.2024 (включно), з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що суб`єктом владних повноважень не було проведено виплати грошового забезпечення військовослужбовця у повному обсязі за рахунок невиплати одноразової додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 №168 у розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань за періоди з 01.04.2024 по 22.04.2024 (включно), з 23.04.2024 по 14.07.2024 (включно), з 02.08.2024 по 06.08.2024 (включно), з 10.08.2024 по 01.09.2024 (включно).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.08.2025 заяву Військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2025 (вх. № 30223/25) про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення строку звернення до суду – задоволено частково. Адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду із цим позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовлено, позовну заяву залишено без розгляду.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2026 скасовано ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року у справі № 200/5597/25. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2025 адміністративну справу прийнято до провадження.
Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що кожен факт виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані до ротного опорного пункту включно вноситься до журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 . 
Вказує, що за період часу з 01.04.2024 по 01.09.2024 включно, факту залучення позивача до виконання бойових завдань в межах першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора не зафіксовано.
Також, відповідачем зазначено про відсутність складання Відомостей обліку днів участі військовослужбовців у бойових діях, або заходах, Відомостей обліку днів виконання бойових (спеціальних) завдань для встановлення одноразової винагороди військовослужбовцям.
Разом з тим, як вбачається з рапортів, які подавалися позивачем на ім`я командира позивачем погоджувався факт вибуття в район ведення воєнних (бойових) дій з метою виконання бойових завдань та подавалися рапорти про надання дозволу на вибуття з району ведення воєнних (бойових) дій.
На підставі вказаних рапортів позивач вносився до наказу по військовій частині НОМЕР_1 та йому нараховувалася та виплачувалася додаткова винагорода з розрахунку 100 000 грн. відповідно до кількості днів виконання бойових завдань в районі ведення воєнних (бойових) дій.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт Серія НОМЕР_4 , є учасником бойових дій, про що йому 07.05.2015 року видано посвідчення серія НОМЕР_5 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.09.2020 №266 позивача з 21.09.2020 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.10.2024 №289 позивача з 01.10.2024 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . 
Відповідно вказаного наказу позивачу виплачено додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2018 № 260 у розмірі 30000,00 грн з 19.09.2024 по 30.09.2024.
14.05.2025 позивачу видана довідка про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України про те, що він дійсно у періоди з 24.02.2022 по 06.07.2022, з 21.08.2022 по 10.04.2023, з 22.04.2023 по 02.09.2023, з 18.11.2023 по 24.11.2023, з 30.12.2023 по 22.04.2024, з 23.04.2024 по 14.07.2024, з 02.08.2024 по 06.08.2024, з 10.08.2024 по 01.09.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в: АДРЕСА_3 .
Підстава: накази командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) 22.02.2024 №55, від 07.07.2022 №187, від 22.08.2022 №235, від 10.04.2023 №102, від 22.04.2023 №115, від 03.09.2023 №253, від 18.11.2023 №332, від 25.11.2023 №339, від 30.12.2023 №376, від 22.04.2024 №119, від 23.04.2024 №120, від 14.07.2024 №205, від 02.08.2024 №227, від 06.08.2024 №231, від 10.08.2024 №235, від 01.09.2024 №259; витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 за 19.06.2022: копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 07.07.2022 №287.
Така довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).
Довідка від 09.06.2025 №2990 про безпосередню участь особи у виконанні бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань) військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступну (контрнаступу, контратаки, до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника видана капітану ОСОБА_1 про те, що він а період з 01.04.2024 по 01.09.2024 не брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України на лінії бойового зіткнення з противником на відстані до ротного опорного пункту включно. 
Така довідка є підставою для надання особі одноразової додаткової винагороди в розмірі 70000 грн передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
Згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 від 09.06.2025 №514/ФС про доходи загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з квітня 2024 по жовтень 2024 склала 795 275,36 грн, в т.ч. суми нарахованої винагороди за військовий стан: квітень 2024 року – 100000 грн, травень 2024 року – 96666,67 грн, червень 2024 року – 100000 грн, липень 2024 року – 100000 грн, серпень 2024 року – 41935,48 грн, вересень 2024 року – 84838,71 грн, жовтень 2024 року – 16301,07 грн.
Позивач вважає, що починаючи з 01.04.2024 мав право на отримання одноразової винагороди на період дії воєнного стану в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Суспільні відносини з приводу одержання військовослужбовцем органів системи Збройних Сил України винагороди за працю (службу) додатково до ст.43 Конституції України деталізовані приписами ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі за текстом - Закон України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ), а також нормами постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 (з 01.03.2018р.), Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26.06.2018р. за №745/32197; далі за текстом - Порядок №260).
Так, згідно з ч.2 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі за текстом - Закон України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За правилом ч.4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію” Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - Постанова №168, у відповідних редакціях, чинних на період спірних правовідносин).
Пункт 1 1-1. Установити, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, …, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російсь//кою федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;
(Абзац другий пункту 1-1 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 419 від 12.04.2024 - застосовується з 1 квітня 2024 року).
1-1. Установити, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, …, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;
(Абзац другий пункту 1-1 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 419 від 12.04.2024 - застосовується з 1 квітня 2024 року, № 1311 від 15.11.2024 - застосовується з 25 серпня 2024 року).
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Порядок № 260, у редакції наказу Міністерства оборони № 339 від 21.05.2024 - застосовується з 01 квітня 2024 року).
XXXVII. Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану
1. На період воєнного стану військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань:
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно;
на тимчасово окупованій російською федерацією території України;
на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій;
на території противника.
2. Підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій або бойове донесення;
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про виконання бойових (спеціальних) завдань кожним військовослужбовцем (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу.
Інформацію про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань у минулому місяці відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців, до 05 числа поточного місяця в установленому законодавством порядку.
Військовослужбовцям, які вибувають до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу частини та мають менше 30 днів виконання бойових (спеціальних) завдань в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу, за які виплата одноразової винагороди не здійснювалась, інформація про такі дні зазначається у наказі командира військової частини (установи, організації).
4. Виплата одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів військових частин (установ, організацій).
5. Накази про виплату одноразової винагороди особовому складу, у якого право на отримання одноразової винагороди настало у минулому місяці, видаються до 05 числа поточного місяця на підставі:
даних обліку днів для виплати одноразової винагороди, які підтверджують наявність сумарно обчислених 30 днів виконання завдань військовослужбовцями в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу, за які виплата одноразової винагороди не здійснювалась;
інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної у витязі з наказу командира військової частини (установи, організації) за попереднім місцем проходження служби військовослужбовця;
інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної військовою частиною (установою, організацією), до якої для виконання завдань був відряджений військовослужбовець.
6. Підготовка проектів наказів для здійснення виплати одноразової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про оборону України” бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Постановка бойових завдань підрозділам (елементам бойового порядку) здійснюється бойовим наказом, під час ведення бою (дій) або в інших умовах бойової обстановки - бойовим розпорядженням. Зазвичай вони доводяться до командирів підрозділів в усній формі.
У бойовому наказі вказується: висновки з оцінювання противника; завдання, які виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій військової частини (підрозділу), а також завдання сусідів і розмежувальні лінії з ними; бойове завдання військової частини (підрозділу) та замисел бою (дій); бойові завдання штатним і доданим підрозділам (елементам бойового порядку); норма витрат ракет і боєприпасів на виконання бойового завдання; місце і час розгортання ОКП (ксП) та напрямок його переміщення, порядок передачі управління; час готовності до виконання завдання та порядок доповіді замислу старшому командиру.
У бойовому розпорядженні зазвичай командир вказує: стислі відомості про положення та характер дій противника; завдання, що виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій підрозділів; бойове завдання підпорядкованим підрозділам; час готовності до бою (дій). За необхідності у ньому можуть бути зазначені завдання військової частини (підрозділу), сусідів та інші дані.
Бойові (попередні бойові) розпорядження і вказівки, які віддає командир усно, записуються в журнал відданих і отриманих розпоряджень, у якому відображається: дата, час і зміст розпоряджень, спосіб їх передачі або отримання, кому вони передані або повинні бути передані, від кого отримані.
Як встановлено судом, спірним питанням є виплата позивачу одноразової винагороди в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання певних завдань, що передбачена п.1-1 Постанови № 168.
Поряд із цим позивачу виплачувалася додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у відповідних діях та заходах під час військового стану, що також передбачена п.1-1 Постанови № 168.
Для правильного вирішення цього спору суду необхідно з`ясувати правову природу одноразової винагороди та її відмінності від додаткової винагороди, обидві з яких передбачені п.1-1 Постанови № 168.
Застосовуючи положення наведених норм права до підтверджених матеріалами справи обставин спірних правовідносин, суд доходить до переконання про те, що: 1) з 01.02.2023р. додаткова винагорода у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. 168 у розмірі – 30 000,00грн. виплачується військовослужбовцям Збройних Сил України, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) у випадках згідно з п.1 Розділу ХХХІV Порядку №260 з п.1 Розділу ХХХІV Порядку №260 у редакції наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023р. №44 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2023р. №177/39233) або згідно з п.2 Розділу ХХХІV Порядку №260 у редакції наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023р. №566 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.09.2023р. за №1705/40761); 2) додаткова винагорода у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. 168 у підвищеному до - 100.000,00грн. розмірі виплачується військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню особисту участь у бойових діях у районах ведення бойових дій у випадках згідно з п.1 Розділу ХХХІV Порядку №260 у редакції наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023р. №44 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2023р. №177/39233) або згідно з п.2 Розділу ХХХІV Порядку №260 у редакції наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023р. №566 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.09.2023р. за №1705/40761); 3) одноразова винагорода у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. 168 у розмірі - 70.000,00грн. за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань виплачується військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню особисту участь у бойових діях у районах ведення бойових дій під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно у випадках згідно з п.1 Розділу ХХХVІІ Порядку №260 у редакції наказу Міністерства оборони України від 22.05.2024р. №339 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.05.2024р. за №746/42091).
Тож, одноразова винагорода у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. 168 у розмірі - 70.000,00грн. за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань є однократним разовим видом грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168, котрий виплачується понад додаткову винагороду у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 у тому разі, коли конкретний військовослужбовець брав безпосередню особисту участь у бойових діях у районах ведення бойових дій саме на лінії бойового зіткнення з противником на відстані до ротного опорного пункту включно протягом кожний сумарно обчислених 30 днів.
У межах спірних правовідносин , судом встановлено, що позивач виконував функції заступника начальника штабу – начальника групи планування штабу (s-3), тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу – заступника командира ВЧ НОМЕР_1 , що за загальним правилом виключає особисту участь військовослужбовця у бойових зіткненнях та фізичне знаходження на лінії бойового зіткнення.
До того ж, виконання функцій заступника начальника штабу – начальника групи планування штабу (s-3), тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу – заступника командира ВЧ НОМЕР_1 об`єктивно унеможливлювало як постійну, безперервну, особисту та безпосередню участь позивача у веденні бойових дій, так і постійне фізичне знаходження позивача на відстані до розташування ротного опорного пункту від лінії бойового зіткнення з противником.
Доказів про безпосередню особисту участь позивача у бойових зіткненнях з ворогом матеріали справи не містять.
Суд враховує, що в матеріалах справи наявні копії рапортів позивача, з яких вбачається, що у періоди з 01.04.2024 по 01.09.2024 останній вибував у район ведення бойових дій н.п. Сіверськ Сіверської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області з метою виконання бойових завдань, згідно бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 , а потім повертався до району відведення військової частини НОМЕР_1 . При цьому, на кожному рапорті позивача в лівому кутку стоїть резолюція командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 : НАГ, в наказ.
Водночас, наявність цих рапортів вимагає підтвердження відповідними належними доказами, про те, що позивач дійсно вибував в район ведення бойових та після виконання повертався до військової частини.
Разом з тим, як вбачається з рапортів які подавалися позивачем на ім`я командира останнім погоджувався факт вибуття в район ведення воєнних (бойових) дій з метою виконання бойових завдань та подавалися рапорти про надання дозволу на вибуття з району ведення воєнних (бойових) дій.
На підставі вказаних рапортів позивач вносився до наказу по військовій частині НОМЕР_1 та останньому нараховувалася та виплачувалася додаткова винагорода з розрахунку 100 000 грн. відповідно до кількості днів виконання бойових завдань в районі ведення воєнних (бойових) дій.
Суд відмічає, що згідно з п.11 постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 у редакції постанови КМУ від 12.04.2024р. №419 (підлягає застосуванню з 01.04.2024р.) у разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Зі змісту наведених вище норм права слідує, що речення перше абз.1 п.11 постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 у редакції постанови КМУ від 12.04.2024р. №419 співвідноситься із реченням другим абз.1 п.11 постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 у редакції постанови КМУ від 12.04.2024р. №419 як випадки виконання одного і того ж бойового завдання особиста та безпосередня участь у веденні бойових дій, але у різних місцях відносно лінії зіткнення з ворогом, бо речення друге абз.1 п.11 постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 у редакції постанови КМУ від 12.04.2024р. №419 стосується виконання бойового завдання з ведення бойових дій протягом доби саме на лінії зіткнення у глибину до ротного опорного пункту включно, а речення перше абз.1 п.11 постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 у редакції постанови КМУ від 12.04.2024р. №419 стосується особистої та безпосередньої участі у виконанні бойових завдань на відстані від лінії зіткнення з ворогом понад розташування ротного опорного пункту включно.
Згідно з п.2 Розділу ХХХVII Порядку №260 у редакції наказу Міністерства оборони України від 30.04.2024р. №275 підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій або бойове донесення; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про виконання бойових (спеціальних) завдань кожним військовослужбовцем (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу.
Інформацію про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань у минулому місяці відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців, до 05 числа поточного місяця в установленому законодавством порядку.
Пунктом 4 Розділу ХХХVII Порядку №260 у редакції наказу Міністерства оборони України від 30.04.2024р. №275 визначено, що виплата одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів військових частин (установ, організацій).
Як то указано у п.5 Розділу ХХХVII Порядку №260 у редакції наказу Міністерства оборони України від 30.04.2024р. №275, накази про виплату одноразової винагороди особовому складу, у якого право на отримання одноразової винагороди настало у минулому місяці, видаються до 05 числа поточного місяця на підставі: даних обліку днів для виплати одноразової винагороди, які підтверджують наявність сумарно обчислених 30 днів виконання завдань військовослужбовцями в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу, за які виплата одноразової винагороди не здійснювалась; інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної у витязі з наказу командира військової частини (установи, організації) за попереднім місцем проходження служби військовослужбовця; інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної військовою частиною (установою, організацією), до якої для виконання завдань був відряджений військовослужбовець.
Застосовуючи положення наведених норм права до підтверджених матеріалами справи обставин спірних правовідносин, суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять доказів проходження позивачем у межах спірних правовідносин військової служби в частині фізичного знаходження позивача на лінії зіткнення з противником.
Матеріали справи не містять доказів подання позивачем рапортів по команді чи скарг про неправильний облік умов проходження військової служби у межах спірних правовідносин в частині фізичного знаходження позивача на лінії зіткнення з противником.
Крім того, в матеріалах наявна довідка з якої вбачається, що у період з 01.04.2024 по 01.09.2024 позивач не брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України на лінії бойового зіткнення з противником на відстані до ротного опорного пункту включно.
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 72-77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя О.О. Кошкош